Справа № 487/6367/21
Провадження № 2/487/2605/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріОцабера М.С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2021 року позивач звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди квартири.

Позовна заява мотивована тим, що 19.10.2019 між позивачем і відповідачем укладено договір найму житла - 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 .

19.10.2019 у відповідності до вказаного договору позивач передав відповідачеві вказане житло для проживання в ньому за плату на строк з 19.10.2019 по 19.10.2020.

Право приватної власності позивача на вказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.12.2011 і витягом про державну реєстрацію прав від 02.12.2011. Передача позивачем житла в найм відповідачеві підтверджується актом приймання-передачі квартири від 19.10.2019.

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору плата за найм житла за домовленістю сторін становить 7000 грн. на місяць і має сплачуватись відповідачем 5 числа кожного місяця. Відповідач винаймав у позивача дане житло і користувався вказаною вище квартирою на підставі зазначеного договору упродовж всього строку оренди, але не сплатив добровільно позивачеві орендну плату за період з 19.04.2019 по 19.10.2019 в загальному розмірі 42 000 грн. (7000 грн./міс х 6 міс = 42000 грн.).

У зв`язку з несплатою відповідачем плати за найм вказаного житла добровільно між сторонами виник спір..

27.09.2021 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Позивачу, на праві приватної власності, належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 грудня 2011 року.

19.10.2019 між позивачем і відповідачем укладено договір найму житла - 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5.1 вказаного договору плата за найм житла за домовленістю сторін становить 7000 грн. на місяць і має сплачуватись відповідачем 5 числа кожного місяця.

Передача позивачем житла в найм відповідачеві підтверджується актом приймання-передачі квартири від 19.10.2019 року.

Надаючи оцінку вказаним обставинам справи, суд керується наступними нормами права та прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтями 77, 78, 79 та 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

Договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. (частина 1 ст. 811, частина 1 ст. 812 ЦК України)

Згідно з частинами 1, 3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний: використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані; своєчасно вносити плату за житло; самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. (частини 1, 2 3 ст. 820 ЦК України)

З огляду на викладені норми права, правовідносини у сфері найму (оренди) житла виникають на підставі письмового договору. Саме ним визначаються основні умови оренди, погоджені сторонами, зокрема щодо плати, строку найму, і.т.ін.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 цієї норми права, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до позовної заяви, відповідач винаймав у позивача дане житло і користувався вказаною вище квартирою на підставі зазначеного договору упродовж всього строку оренди, але не сплатив добровільно позивачеві орендну плату за період з 19.04.2019 по 19.10.2019 в загальному розмірі 42 000 грн. (7000 грн./міс х 6 міс = 42000 грн.).

Суд, звертає увагу на строки дії договору оренди, а саме з 19 жовтня 2019 року по 19 жовтня 2020 року. Як вбачається з позовної заяви позивач вважає, що заборгованість виникла за пів року до укладення договору з 19 квітня 2019 року по 19 жовтня 2019 року, однак доказів того, що вказаний договір оренди діяв з 19 квітня 2019 року, суду не надано.

Таким чином, проаналізувавши договір оренди, суд вважає, що він не підтверджує заборгованість відповідача з 19 квітня 2019 року по 19 жовтня 2010 року.

Інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, котрі підтверджували б позовні вимоги в частині розміру заборгованості відповідача за оренду Квартири, позивачем не надано.

Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на вказану норму права, наслідком не доведення позивачем своїх вимог є відмова у задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України підстави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін