Провадження № 6/234/414/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Бакуменко А.В., за участі секретаря судового засідання Кісточка І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) Балданюк М.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

Обставини справи:

До Краматорського міського суду надійшло подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) Балданюк М.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження №66551226, до складу якого входять:

- виконавчий лист № 263/9084/14-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя 13.04.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № МКLVF1.25.003 від 30 березня 2012 року, яка утворилася станом на 10 вересня 2015 року, в розмірі 3 648 157,94 грн. та складається з поточної суми заборгованості по тілу кредиту - 1111 112,00 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту 1 627 755,67 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 28 858,05 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 880 432,22 грн. (АСВП № 51688827). Дата відкриття - 18.07.2016;

- виконавчий лист № 265/6840/15-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 02.03.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором №МКЕХР2.25.005 від 28 грудня 2012 року в розмірі 34 904,01 грн. (АСВП № 51678298). Дата відкриття - 18.07.2016;

Вказує, що адреса у виконавчому документі зазначена: АДРЕСА_1 (згодом була встановлена інша адреса - АДРЕСА_2 ). На вищезазначену адресу надсилалися усі документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін.

Тобто, вимоги Законодавства, щодо повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження, державним виконавцем було виконано у повному обсязі. Відповідно до цього, не має підстав вважати, що боржник був необізнаний про відкриття виконавчого провадження або що документи виконавчого провадження направлені не на ту адресу.

Вищезазначене також підтверджується листуванням боржника з відділом.

В рамках зведеного виконавчого провадження вжиті наступні заходи примусового виконання рішення.

18.07.2016, керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час винесення постанови), державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено на виконання в органи, що посвідчують договори відчуження майна чи проводять перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження.

З метою встановлення майнового стану боржника, державним виконавцем направлено запити до відповідних обліково-реєстраційних установ та реєстрів.

Регіональним сервісним центром в Донецькій області повідомлено, що за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником ОСОБА_1 зареєстроване нерухоме майно, а саме: 1/2 двокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_3 .

12.07.2017 року державним виконавцем відділу доручено державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області провести перевірку вищезазначеного майна, належного боржнику.

31.07.2017 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: Ѕ двокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_3 .

З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було встановлено, що співвласником двокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_3 була неповнолітня особа.

У зв`язку з набуттям повноліття співвласником, державним виконавцем, з метою подальшої реалізації зазначеного майна, було скеровано запит, щодо реєстрації неповнолітніх осіб за адресою: АДРЕСА_3 .

На що було надано відповідь про відсутність зареєстрованих неповнолітніх осіб за вищезазначеною адресою.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України, боржник не має відкритих рахунків в банківських установах.

Пенсійним фондом України повідомлено, що боржник не перебуває на обліку.

На запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, повідомлено, що інформації щодо боржника не знайдено.

З метою проведення перевірки майнового стану боржника за адресою місця проживання (відповідно до виконавчого документу), 15.05.2017 державним виконавцем відділу доручено державним виконавцям Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області провести відповідну перевірку за адресою місця проживання: АДРЕСА_4 .

26.07.2017 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області складено акт державного виконавця, яким встановлено, що за вказаною адресою боржник не мешкає, майна, належного боржнику, не виявлено. Квартира, згідно договору купівлі-продажу № 1254 від 08.05.2015, була продана.

Маріупольською філією ДП «Адміністрація морських портів України» повідомлено, що плавзасобів за ОСОБА_1 не зареєстровано.

Державною організацією «Українське агентство з авторських та суміжних прав» повідомлено, що майнові авторські права у боржника відсутні.

Згідно листа Головного управління Держпраці у Донецькій області, реєстрація великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за ОСОБА_1 не здійснювалась.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.02.2020 по справі № 263/9084/15-ц, замінено стягувача - з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», юридична адреса: 03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, оф.701, .

Враховуючи вищезазначене, керуючись абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», 01.06.2020 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, яку скеровано сторонам.

Загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням, станом на 05.11.2021, складає 4 037 805,57 грн. з урахуванням виконавчого збору.

Враховуючи викладене, боржник навіть не намагається вчинити дії, направлені на погашення заборгованості. Тобто, боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду - має змогу виконати рішення суду у повному обсязі або частково (враховуючи наявність майна), але не робить цього без поважних причин. У зв`язку з чим, виникає необхідність тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ВОД № 1 Головного управління ДМС у Донецькій області, ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон: - НОМЕР_1 від 14.11.2018 строк дії до 14.11.2028, орган видачі 1435.

Просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до виконання зведеного виконавчого провадження № 66551226, до складу якого входять:

- виконавчий лист № 263/9084/ 14-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя 13.04.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № MKLVF1.25.003 від 30 березня 2012 року, яка утворилася станом на 10 вересня 2015 року, в розмірі 3 648 157,94 грн. та складається з поточної суми заборгованості по тілу кредиту - 1 111 112,00 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту 1 627 755,67 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 28 858,05 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 880 432,22 грн. (АСВП № 51688827);

- виконавчий лист № 265/6840/ 15-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 02.03.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором №МКЕХР2.25.005 від 28 грудня 2012 року в розмірі 34 904,01 грн. (АСВП № 51678298).

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, просив розглянути подання за його відсутності .

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено,

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження №66551226, до складу якого входять:

- виконавчий лист № 263/9084/14-ц, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя 13.04.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором № МКLVF1.25.003 від 30 березня 2012 року, яка утворилася станом на 10 вересня 2015 року, в розмірі 3 648 157,94 грн. та складається з поточної суми заборгованості по тілу кредиту - 1111 112,00 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту 1 627 755,67 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 28 858,05 грн., простроченої заборгованості по відсоткам - 880 432,22 грн. (АСВП № 51688827).

- виконавчий лист № 265/6840/15-ц, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 02.03.2016, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором №МКЕХР2.25.005 від 28 грудня 2012 року в розмірі 34 904,01 грн. (АСВП № 51678298).

Вирішуючи питання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

У відповідність до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватись і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно зі своєю власністю. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому акті.

Таким чином, право на вільне пересування, в тому числі право вільно покидати свою країну, не є абсолютним та може бути обмежене у випадках, передбачених законом.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Зі змістом частини 2статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 6Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, передбачено право виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже відповідно до наведених норм тимчасове обмеження у праві виїзду боржника може мати місце за умови підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань та подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника повинно містити обставини які би вказували на ухилення боржника від виконання рішення суду і зобов`язань з погашення визначеної в рішенні заборгованості.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України» Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Звертаючись до суду з відповідним поданням державний виконавець зазначав, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, зокрема добровільно не виконує судові рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду за кордон і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Оскільки, відповідно до ст. 441 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом виконавця; неповідомлення виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись доказами, на які державний виконавець ВДВС повинен посилатись в поданні, а належні та допустимі докази ухилення боржника слід безпосередньо надавати суду.

В матеріалах доданих до подання міститься пояснення ОСОБА_3 від 14.10.2021 року згідно котрого, остання повідомила державного виконався про те, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду від 27.12.201 року по справі № 265/8728/17 шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний. На її утриманні є неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Єдиним джерелом доходу є її пенсія по інвалідності та допомога на дитину-інваліда. В власності вона має Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Разом із донькою вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2

Так, з наданого пояснення ОСОБА_3 повідомила державного виконавця про неможливість виконання рішення на даний час не у зв`язку із умисним ухиленням, а у зв`язку із тим, що на її утриманні мається неповнолітня дитина-інвалід та іншого джерела доходу окрім пенсії по інвалідності та допомоги на дитину-інваліда ОСОБА_3 не має.

Таким чином, під ухиленням від виконання зобов`язань слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань.

Державним виконавцем не надано жодних доказів, що підтверджують ухилення боржника від сплати боргу, а також не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про те, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Харків) Балданюк М.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити, у зв`язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду

Донецької області А.В. Бакуменко