Номер провадження: 22-ц/813/4011/21
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВІЛЬЯМСА 59Д», про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

встановив:

24.07.2020 року Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» (далі - ОК «МЖСТ ДОМ») звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальній сумі 9 274 грн. 03 коп., із яких: заборгованість з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 29.09.2017 р. по 30.03.2018 р. - у розмірі 1218 грн. 69 коп., за послуги опалення з 31.10.2017 р. по 30.03.2018 р. - у розмірі 4 754 грн. 08 коп., інфляційні втрати - у розмірі 765 грн. 69 коп., 3% річних, нараховані на суму заборгованості - у розмірі 349 грн. 42 коп. та суму пені, нарахованої на заборгованість - у розмірі 2186 грн. 05 коп. (т.1, а.с. 3-9).

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в період з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходився на балансі позивача та обслуговувався ним.

Відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, отримавши відповідні послуги у повному обсязі, свої зобов`язання по їх оплаті не здійснив у зв`язку з чим утворилась заборгованість, на яку, у зв`язку із її несвоєчасною оплатою, нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року у задоволенні позову ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «ВІЛЬЯМСА 59Д», про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовлено в повному обсязі (т.1, а.с.130-132).

В апеляційній скарзі ОК «МЖСТ ДОМ» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року та прийняття нового, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

При цьому апелянт зазначив, що судом не було враховано, що копія позовної заяви та додатків до неї, на адресу ОК «МЖСТ ДОМ» не направлялись, що на думку заявника підтверджується матеріалами справи.

Рішення суду обґрунтоване на доказах, які не були направлені позивачу та стосовно яких було вирішено питання щодо долучення до матеріалів справи в день винесення рішення.

Більше того, заявник апеляційної скарги - ОК «МЖСТ ДОМ» вказав, що він є належним позивачем і на законних підставах звертався до відповідача про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, в той час як будинок по АДРЕСА_1 було передано ОК «МЖСТ ДОМ» в управління ОК «МЖСТ ДОМ» саме на підставі Акта вилучення та передачі майна стягувачу від 06.03.2018 року, а тому права і обов`язки кооперативу визначаються зазначеною датою.

19.03.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач посилався на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дотримався вимог процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги ОК «МЖСТ ДОМ» без задоволення.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.04.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи про час місце розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 30.04.2021 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином, за виключенням ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59», який до теперішнього часу поштову кореспонденцію від суду не отримав.

Разом з цим, та враховуючи строки розгляду справи в порядку письмового провадження, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з цим, розгляд справи призначено ухвалою суду від 29.04.2021 року та відбувся 30.04.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 18.02.2004 року, є власником квартири АДРЕСА_2 .

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому розташована квартира відповідача, перебував на обслуговуванні ОК «МЖСТ ДОМ», який за організаційно-правовою формою був обслуговуючим кооперативом та надавав житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного багатоквартирного житлового будинку, відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», рішень Загальних Зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечував утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529.

14 травня 2016 року співвласниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 , було прийнято рішення про створення ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д».

Як вбачається із витягу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 24.01.2019, ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» було зареєстровано 22.06.2016 року, ідентифікаційний код юридичної особи: 40587458.

Відповідно до витягу із протоколу року зборів співвласників багатоквартирного будинку №2 від 28.08.2016р., за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , співвласниками вказаного багатоквартирного будинку було прийнято рішення про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в управління та на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д».

Згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 03.04. 2017 року по справі №916/3484/16, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , разом з технічною документацією (т.1, а.с.85-88). Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено що у ОК «МЖСТ ДОМ», починаючи з 22.06.2016 року, виник обов`язок у тримісячний строк забезпечити передачу ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» на баланс об`єднанню будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 року вищевказане рішення першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року рішення судів першої та другої інстанції по даній справі також залишено без змін (т.2, а.с.46-49).

Багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» було передано в управління і на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-К» лише 06.03.2018 року , про що свідчить Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини в управління від 06.03.2018 року.

12.10.2018 року ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» уклало трьохсторонню угоду із НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» та ОК «МЖСТ ДОМ», а саме Договір про переведення боргу №7500/18-23/ТЕ на суму 838 057,59 грн., який стосується заборгованості з постачання природного газу, що утворилась завдяки позивачеві, і, звідси, ОСББ прийшлось взяти на себе боргові зобов`язання колишнього боржника - ОК «МЖСТ ДОМ» і сплатити даний борг.

Тобто, саме співвласники та члени ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59» втрачали власні кошти, аби погасити цей борг, який виник завдяки ОК «МЖСТ ДОМ».

Згідно розрахунку, наданому позивачем, заборгованість ОСОБА_1 складає: 9274 грн. 03 коп., з якої наявна наступна заборгованість: за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 29.09.2017 р. по 30.03.2018 р. - у розмірі 1218 грн. 69 коп., за послуги опалення з 31.10.2017 р. по 30.03.2018 р. - у розмірі 4 754 грн. 08 коп., інфляційні втрати - у розмірі 765 грн. 69 коп., 3% річних, нараховані на суму заборгованості - у розмірі 349 грн. 42 коп. та сума пені, нарахована на заборгованість - у розмірі 2186 грн. 05 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову ОК «МЖСТ ДОМ» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з наступного.

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положення вказаної норми жодним чином не спростовує факту існування договірних відносин без наявності укладеного у письмовій формі договору.

Статтями 20 та 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Такий обов`язок власника встановлений і ст.360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України, власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

За змістом ч.3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Як встановлено ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

На виконання ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України, в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають:1)витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2)витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю вразі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири га/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

За таких обставин, згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із позовної заяви, предметом розгляду даної справи є позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 31.10.2017 року по 30.03.2018 року з оплати по утриманню будинку та прибудинкової території та оплати за опалення, а також вимоги по стягненню інфляційних витрат та 3% річних у зв`язку із несвоєчасною оплатою зазначених послуг.

Щодо позовних вимог про стягнення оплати за опалення судом прийнято до уваги, що кооператив не надавав самостійно послуг по опаленню, а лише як сторона договору повинен був оплатити рахунок виставлений організацією, яка таку послугу надавала. В даному випадку позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що після передання будинку на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59» у ОК «МЖСТ ДОМ» залишилась заборгованість за отримане опалення та у зазначену заборгованість також була виставлена інфляційна складова за несвоєчасність розрахунку.

Одночасно, судом враховано той факт, що згідно встановлених рішенням господарського суду від 03.04.2017 року по справі №916/3484/16 обставин, які у відповідності до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК не потребують додаткового доказування, після реєстрації 22.06.2016 року ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д» у позивача виникло зобов`язання у тримісячний строк здійснити передачу будинку на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д».

Судом вірно зазначено, що порушення позивачем зазначених вимог, свідчить про те, що надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснювалось ОК «МЖСТ ДОМ» всупереч діючого законодавства та судових рішень, на власний розсуд та ризик, що не може розцінюватись судом, як належне виконання послуг, які потребують оплаті споживачем.

Визнання недійсності зазначених послуг є підставою, як у відмові у стягненні оплати таких послуг так і у відмові у стягненні інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну оплату.

На підставі вищевикладених обставин, суд обґрунтовано відмовив ОК «МЖСТ ДОМ» у задоволенні позову про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОК «МЖСТ ДОМ» є належним позивачем та на законних підставах звернувся до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, надавши докази на підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, у відповідності до яких судом прийняте обґрунтоване, законне рішення, та зазначені доводи не вказують на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення, так як на підставі рішення господарського суду з 22.06.2016 року у ОК «МЖСТ ДОМ» виник обов`язок по забезпеченню передачі будинку АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59Д».

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги ОК «МЖСТ ДОМ» на постанову Одеського апеляційного суду від 20.04.2021 року, якою було скасовано аналогічне рішення суду першої інстанції стосовно ОСОБА_3 , із прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОК «МЖСТ ДОМ», то колегія суддів зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 03.12.2020 року було залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року по аналогічній справі за позовом ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_4 , яким у позові ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_4 було відмовлено.

28 січня 2021 року Верховним Судом була постановлена ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження на вказане рішення суду першої інстанції від 28.05.2020 року і вищевказану постанову суду апеляційної інстанції від 03.12.2020 року, справа № 947/4386/20, провадження № 61-1038ск21, реєстраційний номер 94666423.

Мотивом у відмові у відкритті касаційного провадження було те, що Верховний Суд на вбачив обставин, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Зазначені обставини свідчать про те, що Верховний Суд не знайшов підстав для перегляду вищевказаних судових рішень про відмову ОК «МЖСТ ДОМ» в задоволені позовних вимог до ОСОБА_4 , за касаційною скаргою ОК «МЖСТ ДОМ».

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева