Провадження №6/463/14/21
УХВАЛА

судового засідання

19 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-521/10 виданого Личаківським районним судом м. Львова, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання-

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду із заявою за участю заінтересованих осіб: ПАТ «КБ «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 06 липня 2010 року вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у користь Відкритого акціонерного товариства КБ «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №54/МБ-33 від 04.10.2007 р. укладеного між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 , який забезпечений договором поруки укладеним між банком іншим відповідачем ОСОБА_2 в розмірі 68027 грн.,46 коп., що еквівалентно 8583,15 доларів США.

26.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №54/МБ-33 від 04.10.2007 року перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".

Зазначає, що відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказує, що згідно з ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Також звертає увагу на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «НАДРА», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку.

У зв`язку з проведенням ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» керівництво Банку повністю було змінено, були закриті територіальні відділення Банку, звільнені всі місцеві співробітники, що здійснювали судовий супровід кредитних справ. З цих причин дії банку, спрямовані на примусове виконання рішення суду не здійснювалися, було втрачено оригінали виконавчих документів та пропущено строки їх пред`явлення на примусове виконання.

На теперішній час рішення Личаківського районного суду м.Львова у справі № 2-521/10 не виконано.

Просить суд замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" у справі № 2-521/10, поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені у встановленому законом порядку.

Інші учасники судового розгляду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, тому суд вважає, що слід розглянути заяву у їх відсутності.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 442 ЦК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 06 липня 2010 року вирішено: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у користь Відкритого акціонерного товариства КБ «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №54/МБ-33 від 04.10.2007 р. укладеним між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 , який забезпечений договором поруки укладеним між банком іншим відповідачем ОСОБА_2 в розмірі 68027 грн.,46 коп., що еквівалентно 8583,15 доларів США.

26.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №54/МБ-33 від 04.10.2007 року перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".

Згідно вказаного Договору про відступлення прав вимоги, Банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває належні банку права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, зазначених у Додатку до цього Договору.

У відповідності до ч.1 ст.442 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно, до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Крім цього, із змісту вказаної постанови Верховного Суду України, вбачається, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

25.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-Н-148/09, провадження №61-1104св18 (ЄДРСРУ № 73627702) досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником та дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21.03.2018 по справі № 6-1355/10, провадження № 61-1207бсв18.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід замінити стягувача ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" у справі № 2-521/10 за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, підлягає до задоволення.

Що стосується вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, суд приходить до висновку, що в задоволенні таких слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо стягувач звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин і характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наявної в матеріалах заяви постанови головного державного виконавця Стельмащука П.Я. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження ВП №21794769, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-521/10 виданого 14.09.2010 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 68027,46 грн.

Дане виконавче провадження закінчено у зв`язку з тим,що в провадженні Личаківського ВДВС ЛМУЮ перебуває ряд виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 . У зв`язку з цим, виконавчий документ разом із постановою про закінчення виконавчого провадження скеровано на адресу Личаківського ВДВС ЛМУЮ для приєднання до зведеного виконавчого провадження та подальшого виконання.

На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчого листа заявником надано акт про втрату виконавчих листів від 4 серпня 2020 року, складений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

При цьому п. 1 ч. 4 даної статті визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відповідно до ч. 5 такої у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом зазначених статей закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у своїй заяві як на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання посилається на перебування первісного стягувача - ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації з 4 червня 2015 року. Суд з доводами заявника не погоджується, оскільки відповідно до наведеної вище постанови про прозакінчення виконавчого провадження ВП№21794769, таке закінчено та передано для приєднання до зведеного виконавчого провадження 30.12.2011 року, тобто більше ніж за три роки до початку процедури ліквідації. Інших доводів і доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій (пред`явлення виконавчих листів до виконання) у визначений законом строк, заявником не надано, як і не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Окрім того, всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України заявником при зверненні до суду із даною заявою не надано жодних належних та допустимих доказів звернення до відділу ДВС щодо місця перебування даного виконавчого листа як стягувачем, так і його правонаступником заявником у даній справ, відтак впродовж тривалого часу стягувач байдуже ставився до своїх процесуальних прав і обов`язків, як сторони виконавчого провадження, у період строку, протягом якого державна виконавча служба повинна була виконати судове рішення, ними не вчинено жодних дій щодо розшуку виконавчого листа та стану виконання вказаного визе зведеного виконавчого провадження, не вчинено таких і заявником після переходу до нього права вимоги до боржника за даним зобов`язанням.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред?явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропущеного ним строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому відсутні підстави для його поновлення та, відповідно, відсутні підстави для видачі його дублікату.

Керуючись ст. 247, 442ЦПК України, ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву задоволити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" у справі № 2-521/10 за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи ЗАТ «ВіЕйБі Страхування» про стягнення заборгованості за кредитним договором №54/МБ-33 від 04.10.2007 року.

В решті вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.