Справа № 274/8651/20 Провадження № 2/0274/151/21 РІШЕННЯ
29.04.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Лободи В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, третя особа - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про зняття обтяження з нерухомого майна,
В грудні 2020 року позивач звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з вказаним позовом, у якому просить скасувати заборону на відчуження належного їй нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , яку накладено Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Сбербанк №73, реєстраційний номер обтяження: 2985847, 20.03.2006 11:46:23, внутрішній № НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється власником житлового будинку за номером АДРЕСА_1 . При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач дізналася, що на вище вказаний житловий будинок, накладено обтяження. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 236228871 від 09.12.2020 16:57:11, на даний будинок існує обтяження, яке було зареєстровано Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою Новоград-Волинського міськрайонного нотаріального округу за реєстраційним номером обтяженням: 2985847, від 20.03.2006, на підставі повідомлення Сбербанк №73, але в графі відомості про суб`єктів обтяження вказана - ОСОБА_2 . Тобто, Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 20.06.2006 було зареєстровано заборону па нерухоме маймо, а саме на житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , з метою обтяження майна - ОСОБА_2 . Між тим, відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №3-5249 від 22 вересня 1994 року, даний житловий будинок, належав - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто спадкодавиці, після якої спадкувала позивач. З наведеного, як вважає позивач, вбачається, що житловий будинок за номером АДРЕСА_1 , на момент реєстрації Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою заборони на нерухоме майно з метою обтяження майна/прав ОСОБА_2 , останній не належав, а належав ОСОБА_3 , тобто заборона була зареєстрована помилково.
На даний час право власності на вказаний будинок успадковано позивачем, однак наявність заборони нерухомого майна перешкоджає їй реалізувати свої права власника будинку.
Враховуючи усі викладені вище обставини, позивач зазначає, що єдиним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач, у заявах від 18.03.2021, 20.04.2021 просить справу розглядати без участі його представника. У відзиві на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, зокрема, що накладення заборон на майно до 1999 року, року перетворення Державного спеціалізованого комерційного оадного банку України у Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", проводилось державними нотаріальними конторами за місцем розташування майна, тобто накладення заборони на майно розташоване в місті Бердичеві Житомирської області проводилось Бердичівською нотаріальною конторою, що також підтверджується тим фактом, що згідно алфавітної книги оліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухмого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів з 1977 по 2010 роки Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області запис про накладення заборони на майно, власником якого є ОСОБА_2 або ОСОБА_1 відсутній, тобто під час реєстрації вищевказаної заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виникла технічна помилка та реєстратором помилково зазначено Новоград-Волинську державну нотаріалну контору, замість фактичного реєстратора - Бердичівської державної нотаріальної контори.
Третя особа в письмових поясненнях зазначає, що у інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 236228871 від 09.12.2020 16:57:11, окрім повідомлення Сбербанк №73, не міститься будь - яка інша інформація щодо обтяжувача та підстав обтяження, що, у свою чергу, не є доказом заборони відчуження нерухомого майна в інтересах АТ "Державний ощадний банк України".
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за номером АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 17 листопада 2020 року(8).
Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 236228871 від 09.12.2020 16:57:11, на даний будинок існує обтяження, яке було зареєстровано Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою Новоград-Волинського міськрайонного нотаріального округу за реєстраційним номером обтяженням: 2985847, від 20.03.2006, на підставі повідомлення Сбербанк №73, але в графі відомості про суб`єктів обтяження вказана - ОСОБА_2 (а.с. 14).
Згідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 3, 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Наявність вищевказаного запису про заборону відчуження перешкоджає позивачу у реалізації здійснення його права власності нерухомим майном, зокрема в частині розпорядження ним, що є порушенням ч. 1 ст.319 ЦК України яка встановлює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.
Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657 (далі - Положення), реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.
У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.
Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла станом на 20 березня 2006 року) нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Станом на 20 березня 2006 року порядок та підстави накладання нотаріусами заборони відчуження нерухомого та рухомого майна визначався розділом 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (у відповідній редакції), затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 252 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти підлягають обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Пунктом 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (у редакції, що діяла станом на 20 березня 2006 року), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 9 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (далі - Положення), встановлено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є, зокрема, державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Приписами ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ст. 317, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно таїх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження житлового будинку порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України 319, 321, 391, ЦК Кодексу України суд
Позов ОСОБА_1 до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, третя особа - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про зняття обтяження з нерухомого майна задовольнити.
Скасувати заборону на відчуження нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , яку накладено Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Сбербанк №73, реєстраційний номер обтяження: 2985847, 20.03.2006 11:46:23, внутрішній № НОМЕР_1 .
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Новоград-Волинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), місцезнаходження: 11701, Житомирська область, м.Новоград-Волинський, вул.Івана Франка, 31, .

Третя особа: Акціонерне товарство «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г, .

Суддя Т.Б.Большакова