Єдиний унікальний номер: 223/278/21
Провадження номер: 2/223/202/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 2011 році між ним та публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено кредитний договір. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства «Платинум банк», вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цим кредитним договором. Оскільки копія виконавчого напису позивачу не надсилалась, дата вчинення напису та розмір стягнутої заборгованості йому не відомі. Крім того, позивач зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням №63991933, про що позивач довідався з відкритого реєстру боржників, після того як з його заробітної плати здійснено утримання у розмірі 25 відсотків.

Позивач вважає, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису через ненадання останньому необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів, що є наслідком визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач вважає, що у зв`язку зі змінами у законодавстві у нотаріусів відсутні повноваження щодо вчинення виконавчих написів за кредитними договорами.

Виходячи з вищезазначеного, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 19 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи, яке відкладалося, на 03 червня 2021 року (а.с. 15-16, 32).

Від відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження, відзиву на позов, зустрічного позову та/або будь-яких додаткових доказів.

Від третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження, заперечень, пояснень щодо позову та/або будь-яких доказів у справі.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 09 березня 2021 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають стягненню кошти за виконавчим провадженням №63991933, де приватним виконавцем зазначено ОСОБА_2 , а особою, яка видала виконавчий документ, - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича (а.с. 10).

Відповідно до довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Геліос Вугледар» від 10 березня 2021 року №14 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 лютого 1992 року фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З довідки магазину «Продукти - 358» товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» №2 від 09 березня 2021 року вбачається, що позивач з 15 червня 2010 року по теперішній час дійсно працює в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» на посаді старшого охоронця (а.с. 12).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. п. 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19).

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, виконавчі написи нотаріуса.

Частиною 6 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу Українипередбачено, що до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Позивачем разом із позовом було подано клопотання про витребування у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а також витребування від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А.: копії виконавчого напису нотаріуса у відношенні ОСОБА_1 , а також постанов про відкриття виконавчого провадження №63991933 та звернення стягнення з ОСОБА_1 за цим провадженням.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 19 березня 2021 року позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів через те, що останній не зазначив вжиті ним заходи щодо отримання цих доказів самостійно, не надав доказів вжиття таких заходів та причин неможливості самостійно отримати такі докази.

Позивач повторно із зазначеним клопотанням до суду не звертався, додаткових доказів на підтвердження обставин, викладених у позові не надав.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Згідно з ч.6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Так, з позову та доданих до нього доказів не вбачається на підставі якого документа відкрито виконавче провадження №63991933, а якщо виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса, то не відомо, чи вчинено його саме щодо кредитних зобов`язань позивача, а також не відомо скільки виконавчих написів нотаріуса вчинено у відношенні позивача та який саме з них оскаржує останній.

Таким чином, не вбачається за можливе ідентифікувати оспорюваний акт приватного нотаріуса, а саме: його дату, номер, суму заборгованості боржника та відомості про кредитора, для вирішення цієї справи.

Крім того, у суду виникає сумнів щодо існування виконавчого провадження у відношенні саме позивача, оскільки з наданої інформації з Єдиного реєстру боржників від 09 березня 2021 року вбачається, що у виконавчому провадженні №63991933 боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не співпадає з датою народження позивача, зазначеної у позові та наданій копії паспорту позивача (а.с. 8-9), де датою народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_3 , до того ж ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження здійснення відрахувань з його доходів за цим виконавчим провадженням.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову, оскільки ухвалене у справі рішення суду має бути гранично повним, ясним, чітким, таким, що не може ґрунтуватися на припущеннях та не може мати двозначного трактування, що відповідає вимогам п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні підстави для стягнення на користь останнього судового збору з відповідача.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, ст. ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12,13,76, 77, 81, 82,141, 247, 258, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.