Справа № 587/911/20
РІШЕННЯ
08 січня 2021 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (Товариство з обмеженою відповідальністю) до Державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименка Дениса Олександровича, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Натон» про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі.
Відповідач державний реєстратор Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименко Д.О. в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність, з позовними вимогами не погодився, подав до суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначив, що при зверненні з заявою про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, 27.03.2020 року ОСОБА_1 надала необхідний пакет документів, з яких вбачалася зміна прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про шлюб від 15.11.1997 року, факт відповідності земельної ділянки державному акту ним установлений згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Сумській області, тому підстав для відмови у державній реєстрації прав не було. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.46-51). Наказом Міністерства юстиції України від 14.08.2020 за № 2117/7 на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів міністерства юстиції від 23.07.2020 у задоволенні скарги САП «Родючисть» на рішення від 06.04.2020 № 51887659, прийняте ним, було відмовлено, оскільки оскаржуване рішення було прийняте відповідно до законодавства (а.с.165,166). Крім того, ОСОБА_5 листом № 02-15/1179 від 28.12.2020 року додатково суду повідомив, що прийняті ним оскаржувані рішення вважає законними, сумнівів відносно особи заявника не виникло. Проти позову заперечив у повному обсязі (а.с.46-51).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши правові позиції сторін, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до наступного висновку.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 06 червня 2018 року між позивачем САП «Родючисть» (ТОВ) та Сумською райдержадміністрацією Сумської області було укладено договір оренди землі (не витребуваних земельних часток (паїв), зареєстрований у Миколаївській сільській раді Сумського району Сумської області (а.с.9-11).
Як вбачається з Додаткової угоди № 2 до Договору оренди землі від 06.06.2018 року, зареєстрованого у Миколаївській сільській раді 14.06.2018 року за № 18, вона була укладена між Миколаївською сільською радою Сумського району Сумської області та САП «Родючисть» (ТОВ) (а.с.15).
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва площею 2,91 га, розташована на території Северинівської сільської ради Сумського району Сумської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим 14 липня 2002 року (а.с.102).
Суд вважає, що рішення державного реєстратора відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.
Закон України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно вимог до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Отже, зі змісту вищезазначених положень законодавства вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
При здійсненні реєстрації права власності державним реєстратором із спеціального розділу перенесено виявлене в ході пошуків зареєстроване інше речове право, а саме право оренди згідно договору оренди землі (невитребуваних земельних часток (паїв).
Дане інше речове право було припинено відповідно до п. 30 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення права оренди на невитребувані (нерозподілені) земельні лянки, земельні ділянки колективної власності, надані в оренду в порядку, визначеному статтями 13, 141 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», проводиться без подання відповідної заяви заявниками одночасно з державною реєстрацією права власності на відповідну земельну ділянку та п. 3.1 Договору стенди землі (невитребуваних земельних часток (паїв)), яке зареєстроване на 7 років (до 06.06.2025 року) до моменту виявлення власників.
Згідно даного законодавства становлено одночасна реєстрація права власності та припинення іншого речового права на земельну ділянку (на невитребуваний пай або нерозподілену) одним рішенням про державну реєстрацію, але технічної можливості проведення одночасної такої дії на даний час немає, оскільки в Державний реєстр речових прав ще не внесені відповідні зміни). Тому державним реєстратором було здійснено припинення іншого речового права окремою заявою.
Так, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , дівоче прізвище відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.94).
Відповідно до даних вкладишу до трудової книги колгоспника, відповідачка у період з 10.10.1993 року по 14.08.1996 року працювала вихователем у дитячому садку КСП «Промінь» Сумського району Сумського району Сумської області с. Склярівка (а.с.97,98) і під час паювання була внесена до списку членів КСП «Промінь» (а.с.155).
15 листопада 1997 року відповідачка уклала шлюб з гр. ОСОБА_7 і змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.99).
Крім того, суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що ОСОБА_1 є громадянкою Російської Федерації, а відповідно до ч. 5 ст. 22, ч. 1 ст. 81 та ін. Земельного Кодексу України, лише громадяни України можуть набувати в Україні право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.
Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 05 січня 1998 року Сумським РВ УМВС України в Сумській області, дійсне прізвище відповідачки ОСОБА_1 (а.с.91).
Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради ОСОБА_1 з 17.05.2013 р. по 24.10.2018 р. була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.109). Після 24.10.2018 року зареєстрованою /знятою/ з реєстрації місця проживання не значиться, з питань документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон не зверталася (а.с.120).
З копії Свідоцтва № 2 про реєстрацію місця проживання, яке надала відповідачка у ФГ «Натон», зазначено, що ОСОБА_1 , 1968 р.н. Сумська область, Сумський район, с. Нижня Сироватка зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтво видане до документа, який посвідчує особу паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий Сумським РВ УМВС України в Сумській області від 05 січня 1998 року (а.с.100).
Відповідачка дійсно проживає на території Російської Федерації, громадянства не змінювала і є громадянкою України.
Тому твердження позивача, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є різними особами, є помилковим.
Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на перевищення своїх повноважень Державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименком Д.О. при реєстрації права власності на земельну ділянку.
Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 14.08.2020 року № 2117/7, відмовлено у задоволенні скарги спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариства з обмеженою відповідальністю) від 10.04.2020 № 10/04/20/01, оскільки оскаржуване рішення прийняте державним реєстратором відповідно до законодавства. Підстава: висновок Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 23.07.2020 за результатами розгляду скарги спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариства з обмеженою відповідальністю) від 10.04.2020 № 10/04/20/01, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.04.2020 за № 8273-26-20 (а.с.161-163).
Відповідно до ст. 23 ЗК України в редакції 1990 року право власності на землю посвідчується державним актом, який видається та реєструється селищною радою.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, за винятком випадків, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стороною позивача не надано доказів на незаконність набуття відповідачем права на землю.
Позивач при зверненні до суду посилався на порушення своїх прав і обґрунтовує це договором оренди землі від 06.06.2018 року, укладеного між Миколаївською сільською радою Сумського району Сумської області і САП «Родючисть» (ТОВ) на не витребувані частки (паї), до складу яких входить і земельна ділянка, яка належить ОСОБА_1 ..
Відповідно до законодавства не витребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право власності, або яка не була виділена в натурі (на місцевості).
Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Оспорювану земельну ділянку не можна віднести до категорії невитребуваних, тому що на момент укладання договору оренди землі від 06.06.2018 року, між Миколаївською сільською радою Сумського району Сумської області і САП «Родючисть» ТОВ, вона і сформована відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України.
Таким чином, можливим є надання в оренду за рішенням районної державної адміністрації чи відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до наданиї їм повноважень нерозподілених (невитребуваних) саме земельних ділянок, а не земельних часток (паїв), відповідно до вимог земельного законодавства, в тому числі статті 13 3акону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та пункту 12 названого Порядку.
Названим Законом передбачено право відповідної ради чи районної державної адміністрації передавати в оренду виключно нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, виділені власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), але їх власники не отримали державні акти на право власності на земельну ділянку.
Чинне законодавство, зокрема, Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», не передбачає повноважень державних органів чи органів місцевого самоврядування передавати в оренду земельні частки (паї), які належать громадянам, до їх формування у земельні ділянки (стаття 13 названого Закону).
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 902/569/17.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті, обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ст. 89 ЦК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що державний реєстратор Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименко Д.О. не мав законних підстав проводити реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий на прізвище ОСОБА_2 , однак державним реєстратором здійснюється державна реєстрація права приватної власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , а тому державний реєстратор вийшов за межі своїх повноважень, встановивши, що вона є однією і тією ж особою, сама вона є громадянкою Російської Федерації, а лише громадяни України можуть набувати в Україні право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.
Проте, вказані твердження позивача судом відхиляються та повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, даними паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 05 січня 1998 року Сумським РВ УМВС України в Сумській області, де дійсне прізвище відповідачки ОСОБА_1 , копією наказу Міністерства юстиції України від 14.08.2020 № 2117/7, яким відмовлено в задоволенні скарги САП «Родючисть» (ТОВ).
Таким чином, суд вважає, що прийняті державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименком Д.О. рішення від 27.03.2020 № 51798039 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку площею 2,9147 га та рішення від 06.04.2020 № 51887659 про припинення речового права оренди САП «Родючисть» (ТОВ) вказаної земельної ділянки відповідають вимогам чинного законодавства, прийняті з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому є законними та стали підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 та запису про інше речове право від 03.04.2020 року про припинення речового права оренди САП «Родючисть» (ТОВ) земельної ділянки площею 2,9147 га.
Суд не приймає до уваги позицію сторони позивача, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.
Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності та інше речове право, внесені державним реєстратором Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименком Д.О., є недоведеними та такими, що не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки САП «Родючисть» (ТОВ) не довело ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог САП «Родючисть» (ТОВ).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 15, 16, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 79-1 Земельного кодексу України,
Відмовити в задоволенні позову Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (Товариство з обмеженою відповідальністю) до Державного реєстратора Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області Максименка Дениса Олександровича, ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Натон» про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку за безпідставністю позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко