Дата документу 24.11.2021 Справа № 314/1423/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1423/19 Головуючий у 1-й інстанції:Мануйлова Н.Ю.
Провадження №22-ц/807/3268/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Косякової Зої Миколаївни на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до Фермерського господарства «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ФГ «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій.

08 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 , адвокат Жманков В.Є. подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , представник, адвокат Косякова Зоя Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 рокута направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не перевірив повноважень представника ОСОБА_3 на звернення до суду саме з такою заявою, не з`ясував думку позивача щодо заявленого клопотання. Крім того, суд не врахував того, що справа перебуває у провадженні суду протягом тривалого часу, провадження у справі зупинялось для залучення правонаступника внаслідок смерті первісного позивача, по справі зібрано докази, заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Вищеперераховане вказує на перевищення представником ОСОБА_3 повноважень та нелогічність клопотання про про залишення позовної заяви без розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з п. 5 ч. 1 статті 257 ЦПК України, оскільки представник позивача адвокат Жманков В.Є. діючи на підставі довіреності від 22 січня 2020 року та ордеру на надання правничої допомоги серії ЗП № 125365 від 22 січня 2020 року, до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. При цьому, суд зауважив, що зазначені документи не містять обмежень повноважень, зокрема, щодо подання заяви про залишення позову без розгляду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18.

Матеріалами справи підтверджено, що в березні 2019 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до ФГ «Форт», третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, припинення користування земельною ділянкою усунення перешкод в користуванні майном та здійснення заборони на вчинення реєстраційних дій.

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

08 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Цивільне процесуальне представництво слід визначати, як юридичні відносини, за якими одна особа - представник виконує на підставі повноваження, наданого йому законом, статутом, положенням або договором, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи, державних і громадських інтересів.

Представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст. 58ЦПК України). Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно ч. 4, 5 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

За змістом п.9 ч.1 ст. 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта, у тому числі в цивільному судочинстві.

Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя, що визначає обсяг повноважень представника. Через визначені довіреністю чи договором застереження особа має право обмежити коло повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії. Відтак, адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій. Перелік повноважень чи обмежень стосовно вчинення певних процесуальних дій має бути визначено договором, який укладається між адвокатом та особою, інтереси якої він представляє у відповідному цивільному процесі.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ст. 26 ч.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Із матеріалів справи вбачається, що у межах розгляду даної справи правова допомога позивачу (клієнту) надавалася адвокатом Жманковим В.Є. на підставі довіреності від 22 січня 2020 року та ордеру на надання правової допомоги серії ЗП № 125365 від 22 січня 2020 року, які не містять обмежень повноважень, зокрема, щодо подання заяви про залишення позову без розгляду (а.с. 68, 69).

Окрім того, на час розгляду справи довіреність не була визнана недійсною та не була скасована.

Таким чином, встановивши, що заява про залишення позову без розгляду подана уповноваженим представником позивача, видана на його ім`я довіреність не містила застережень щодо обмеження повноважень представника на вчинення таких дій, суд першої інстанції врахував наведені норми процесуального права, надав належну оцінку змісту повноважень представника позивача, обумовлених довіреністю та ордером на надання правової допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Тому суд зобов`язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 712/13263/17, провадження № 61-29936св18, від 17 липня 2020 року у справі №№ 585/2152/19, провадження №61-4450св20.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що суд першої інстанції не викликав позивача та не заслухав його особисту думку, не заслуговують на увагу.

За приписами частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Таким чином, закон не вимагає визнання обов`язкової явки позивача у випадку надання його уповноваженим представником заяви про залишення позову без розгляду.

Посилання в апеляційній скагзі на те, що оскаржувана ухвала суду порушує право позивача на доступ до суду є необґрунтованими, оскільки залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга подана не особисто позивачем ОСОБА_1 , а її представником ОСОБА_4 .

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Косякової Зої Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 26 листопада 2021 року.

Головуючий суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.