Справа № 548/2673/21
Провадження № 2-о/548/45/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожка В.П.,

при секретарі судового засідання Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол в межах окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини спадкоємця за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позиція заявника та заперечення заінтересованої особи, процесуальні дії, вчинені по справі.

Заявник звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаною заявою.

На обґрунтування заяви зазначає, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Новоіванівка Хорольського району Полтавської області.

Після смерті матері відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця вступила в управління спадковим майном та звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , а тому заявниця просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2

26.11.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального окремого провадження.

В судове засідання заявник не з`явилась, але в заяві прохала суд провести розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання представник заінтересованої особи Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247ЦПК України.

Врахувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку заінтересованої особи, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Новоіванівка, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 06.12.1990 року, посвідчений державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу виданого Хорольським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 18.12.2018 року, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу виданого Хорольським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 18.12.2018 року, копією рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03.05.2019 року, яким було підстверджено факт родинних відносин та встановлено що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час смерті ОСОБА_2 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Частиною 1 ст. 534 ЦК УРСР встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини, згідно із ст. 525 ЦК УРСР, визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що зазначена у Постанові від 25.03.2020 у справі №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (далі - Інструкція), яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до статті 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (з подальшими змінами та доповненнями) заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотивована оцінка аргументів сторін.

З досліджених судом матеріалів справи, вбачається, що заявник зверталася з заявою до Хорольськї державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не було подано заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не проживала разом з матір`ю за однією адресою на день її смерті та була зареєстрована за тією ж адресою.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , постійно проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , що підстверджується сторінками домової книги.

Той факт, що заявник прийняля спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 своєї матері ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: актом від 01.04.2021 року складеного комісією про підтвердження фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , правовстановлюючими документами, які утримуються на руках заявниці після смерті матері, а саме: заповітом від 06.12.1990 року, договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.05.1990 року, копією технічного паспорту на спадковий житловий будинок, свідоцтвом про смерть матері, також письмовими доказами свідків ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник провела газопостачання у спадковий житловий будинок, оформила договір на користування електричною енергією та фактично продовжує проживати у спадковому будинку.

Таким чином, як воля так і дії заявника свідчать про те, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку та строк визначений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524-525, 534, 548-549, 560 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ,

( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 )

заінтересована особа: Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області

(, адреса: вул. 1 Травня, 4, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області)

про встановлення факту, прийняття спадщини задовольнити повністю.

Встановити факт прийняття спадкоємицею за заповітом ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий