Справа № 638/6186/20
Провадження № 2/638/1847/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить виділити йому у власність частку у розмірі 50 % квартири АДРЕСА_1 , вартістю 422400 грн. на момент придбання, виділити у власність відповідачки частку у розмірі 50 % квартири АДРЕСА_1 , вартістю 422400 грн. на момент придбання.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , зареєстрованому Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 04 травня 2012 року. Рішенням суду від 06.04.2020 року шлюб між ними розірвано, шлюбні стосунки припинено у серпні 2019 року, з даного часу вони разом не проживають. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у грудні 2013 року за спільні кошти ними на підставі договору купівлі - продажу квартири від 16.12.2013 року набуто спірне майно квартира АДРЕСА_1 , вартість якої становила 422400 грн. Спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власністю подружжя, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позову, вказавши, що в позасудовому порядку не вдалося вирішити дане питання.

Представник відповідача не визнав позовні вимоги, вважаючи позов недоведеним та необґрунтованим, вказуючи на відсутність актуальної інформації щодо належності спірного майна подружжя.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.05.2012 року до 06.04.2020 року, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2020 року, яке набрало законної сили (справа № 638/1668/20).

За час перебування у шлюбі подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 16.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дахно О.А., реєстровий № 2952, що укладений між ТОВ фірма «СКС» та ОСОБА_4 .

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з частиною першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін у справі та підлягає поділу у рівних частках між ними.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про визначення частки у розмірі 50 % спірної квартири як такої, що суперечить вимогам діючого законодавства України.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про визначення вартості спірної квартири, суд виходить з того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, в той час коли вартість спірного нерухомого майна не погоджена між сторонами у справі, доказів про дійсну вартість цього майна на час розгляду справи суду не надано.

Доводи представника відповідача про недоведеність та необґрунтованість позову є неспроможними, з урахуванням того, що останнім підтверджено факт придбання спірної квартири за час перебування сторін у шлюбі, та відсутність доказів, які б спростовували даний факт.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: Дніпропетровська область, с. Правобережне) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину за кожним квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 4224 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий