ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Чернівці

справа № 727/1396/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного Міжрегіонального управління МЮ України (м. Івано-Франківськ), треті особи ТОВ «Реноме-Груп», ПАТ «Державний Ощадний Банк України», за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, інтереси якого представляє адвокат Калмикова Світлана Сергіївна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Танасійчук Н.М.),-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного Міжрегіонального управління МЮ України (м. Івано-Франківськ).

Скаргу мотивовано тим, що 22.01.2021 року через засоби поштового зв`язку отримав лист ДВС, який містив висновки про вартість майна за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно даних сайту «Сетам», останнім у рамках ВП №.01.2021 року було передано на реалізацію майно за адресою АДРЕСА_1 , а саме 5 кімнатний будинок ( 1-а кімната 15,0 кв.м., 2-а кімната -16,0 кв.м., 3-я кімната 27,3 кв.м., 4-а -21,1 кв.м., 5-а 13,5 кв.м), тамбур 9,1 кв.м, передпокій 19,4 кв.м, котельня 3,8 кв.м., коридор 3,7 кв.м, вбиральня 2,1 кв.м., ванна 3,5 кв.м., кухня 29,5 кв.м., тамбур 1,5 кв.м., комора 17,07 кв.м, підсобне приміщення 13,4 кв.м., господарське приміщення 10,4 кв.м.. Мансардний поверх: передпокій 18,3 кв.м.,

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/546/21

гардеробна 21,9 кв.м., коридор 15,4 кв.м., санвузол- 6,4 кв.м., підсобне приміщення 28,1 кв.м., гараж літ «Д», альтанка літ. «Е», колодязь літ. «І», вигрібна яма ІІ, огорожа№1-2, за ціною 3 835 600 гривень.

Вказував на те, що із зазначеною оцінкою не погоджується, оскільки огляд об`єкту оцінки здійснювався тільки ззовні зі сторони вулиці, так як доступу до оцінюваного майна не було надано, про що складено акт державного виконавця від 11.11.2020 року. На долучених до оцінки додатках видно тільки одну сторону будинку, з іншого боку видно 2-й поверх, що не відповідає твердженню про одноповерховий будинок. Крім того, у формулі розрахунку вартості допущено математичну помилку, що зменшило вартість земельної ділянки на 13 457, 60 гривень. Аналоги підібрано з метою очевидного здешевлення об`єкту оцінювання, оскільки середнє значення вартості 1 кв.м. житла складає приблизно 900 доларів США, що в свою чергу збільшить вартість житла, що на 2254506,30 гривень більше ніж в оцінці. В будинку є більярдна кімната з устаткуванням, однак в графі «коригування на наявність більярду», зазначено немає. Будинок обладнаний автономною системою опалення та сонячними батареями, що збільшує вартість будинку.

Посилаючись на методичні рекомендації КЦС ВС щодо спірних питань застосування законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину п.12, просить обставини пропуску строку звернення до суду визнати поважними та поновити строк на оскарження дій державного виконавця.

Просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Чернівецькій області Манжосова М.П щодо передачі на реалізацію майна у рамках ВП № 55767650 за оцінкою ТОВ « Реноме Груп» від 03.12.2020 року, та визнати оцінку ТОВ « Реноме Груп» від 03.12.2020 року нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 такою, що виконана з порушенням чинного законодавства України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року скаргу задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, інтереси якого представляє адвокат Калмикова Світлана Сергіївна подано апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року скарги стягувача або боржника на дії державного виконавця пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарженні рішення державного виконавця про оцінку в майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Крім того, оскаржуваною ухвалою визнано неправомірними дії не конкретного державного виконавця а всього відділу, що також є порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що боржником не надано жодних доказів на підтвердження, що звіт ТОВ «Реноме Груп» проведений з порушенням норм чинного законодавства. Своїм правом замовити рецензування звіту про оцінку майна боржник не скористався.

Судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, оскільки в судовому засіданні не досліджені навіть матеріали виконавчого провадження, а також в обґрунтування висновків суду, що при виготовленні оцінки ТОВ «Реноме Груп» було порушено стандарти №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», не наведено жодних належних доказів, а також не досліджувався звіт про експертну оцінку вартості від 03.12.2020 року, а лише першу і другу сторінки, що фактично ставить під сумнів законність та обґрунтованість тверджень та рішень в цілому.

Вказує, що судом першої інстанції не надано жодного обґрунтування, які б підтверджувалися належними доказами чи нормами чинного законодавства, що державний виконавець неправомірно діяв при передачі майна на реалізацію, не досліджувався порядок дій державного виконавця Манжосова М.П. при передачі майна на реалізацію.

Крім того, судом першої інстанції проігноровано та не досліджено докази та посилання головного державного виконавця Манжосова М.П., що боржника ОСОБА_1 ознайомлено з вартістю ТОВ «Реноме Груп» 24.12.2020 року, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що свідчить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки суд мав би дослідити вищенаведений доказ та встановити, що боржником отримано повідомлення про результати визначення вартості майна 24.12.2020 року, а тому він звернувся до суду із пропуском строку оскарження.

За таких обставин суд першої інстанції неправомірно постановив оскаржувану ухвалу.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що незаконними діями саме державного виконавця, як замовника оцінки та особи, що вчиняє процесуальну дію, призвели до того, що процедура визначення вартості майна та оцінка майна боржника проводилась на підставі недостовірних та неактуальних даних, наданих державним виконавцем, без проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності, що призвело до заниження ринкової вартості майна боржника та безпосередньо впливає на права і обов`язки боржника, в частині суми погашення боргу за рахунок продажу з прилюдних торгів арештованого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважає їх такими, що постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, із урахуванням всіх обставин справи, враховуючи наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надання Верховною Радою України, - і за її межами.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно Західного міжрегіонального управління МЮ ( м. Івано Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №55767650 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного проживання АДРЕСА_2 ) заборгованостей на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління ПАТ «Ощадбанк».

17 травня 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області ПЗМУ МЮ ( м. Івано Франківськ) винесено постанову про опис та арешт майна (коштів ) боржника, якою описано та накладено арешт на наступне майно: 1)житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 12.10.2020 року ВП №55767650 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Реноме Груп», з якими укладено договір № 345 від 26 травня 2020 року.

03.12.2020 року за результатами проведеної оцінки майна боржника ТОВ «Реноме Груп» складено висновок про оцінку майна, відповідно до якого вартість земельної ділянки з невід`ємними поліпшеннями ( домоволодіння), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 становить 3835 600 гривень.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється, поміж іншого, на засадах верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності: забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Згідно з ч. 2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 зазначав, що оцінка ТОВ «Реноме Груп» від 03 грудня 2020 року, виконана із порушенням чинного законодавства.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18), та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, так як скарги на дії державного виконавця пов`язані із визначенням вартості й оцінки майна не розглядаються в порядку позовного провадження, а в передбаченому розділом VІІ ЦПК України, оскільки суд першої інстанції у справі, яка переглядається, розглянув справу саме за правилами глави VІІ ЦПК України, щодо оскарження дій виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України від 12.07.2001 року №2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якщо законодавством передбачена обов`язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Положення цього Закону поширюються на правовідносини, що виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації на зазначене майно для проведення оцінки. Отже підготовці та проведенню незалежної оцінки майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

10 вересня 2003 року № 1440, передбачено ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки.

Пунктом 56 зазначеного Національного стандарту № 1 передбачено, що звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, відомості про особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки).

Відповідно до прохальної частини скарги, просив визнати неправомірними дії дії головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Чернівецькій області Манжосова М.П щодо передачі на реалізацію майна у рамках ВП № 55767650 за оцінкою ТОВ « Реноме Груп» від 03.12.2020 року, та визнати оцінку ТОВ « Реноме Груп» від 03.12.2020 року нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 такою, що виконана з порушенням чинного законодавства України.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, а саме звіту про експертну грошову оцінку вартості арештованого майна, зазначено, що огляд об`єкта оцінки здійснювався тільки ззовні зі сторони вулиці, оскільки доступу до оцінюваного майна не було надано, на що складений акт державного виконавця від 11.11.2020 року (а.с.163 матеріалів ЗВП за АСВП №55767650).

Як вбачається зі змісту акту державного виконавця від 11.11.2020 року, на адресу боржника направлено вимогу від 13.10.2020 року про надання доступу до будинковолодіння, а також надання доступу оцінювачу ТОВ «Реноме Груп», але виходом за вказаною адресою доступ не надано, на стук у вхідні ворота ніхто не відчинив про причини відсутності боржника не повідомлено (а.с.196 матеріалів ЗВП за АСВП №55767650 ).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що до акту не додано жодного документу, який підтверджує факт здійснення огляду об`єкта оцінки. В самому звіті про оцінку відсутня інформація про дату проведення огляду, а в порушення п.п.10 абз.2 п.56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна не містить інформації про особистий огляд саме оцінювачем об`єкта оцінки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами скарги боржника та висновками суду першої інстанції, що фактично суб`єкт оціночної діяльності не здійснював обстеження житлового будинку з належним до нього будівлями та спорудами, оскільки огляд здійснювався тільки ззовні зі сторони вулиці, тому звіт про оцінку майна від 03.12.2020 року не містить інформації про склад, технічні та інші характеристики об`єкту дослідження.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17.

На підставі наведеного колегія суддів зазначає, що оскільки оцінювач не оглядав усе майно, що є об`єктом оцінки, порушив вимоги Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майнових прав» та Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», що суттєво вплинуло на достовірність оцінки, та викликає сумнів у його об`єктивності. Не проведення огляду об`єкту оцінки має прямий вплив на правильність визначення ринкової вартості майна.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на підтвердження проведення звіту оцінки майна з порушенням норм чинного законодавства, спростовуються наведеними вище доказами, та не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Щодо обґрунтувань апеляційної скарги, що боржника ОСОБА_1 ознайомлено з вартістю ТОВ «Реноме Груп» 24.12.2020 року, про що міститься відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, а тому він звернувся до суду із пропуском строку оскарження, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 448 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Посилання апелянта на отримання скаржником даного повідомлення саме 24.12.2020 року, що свідчить про пропуск строку звернення до суду із скаргою, не є належним доказом, оскільки як вбачається із трекінгу поштових відправлень, поштове відправлення 128, яке було направлено адресату за адресою АДРЕСА_1 , було вручено не 24.12 2020 року а саме 29.12.2020 року, невідомій особі, так як фактично ОСОБА_1 за цією адресою не проживає.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження №55767650 (а.с.157) вбачається, що ОСОБА_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , про що зазначено в самому повідомленні, отримав вказане повідомлення про результати вартості майна саме 22 січня 2021 року.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що 05 лютого 2021 року від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Чернівці надходила аналогічна скарга, однак 08.02.2021 року була повернута йому, як така, що не відповідає вимогам ст.183 ч.2 ЦПК України. Виправивши зазначені в ухвалі про повернення скарги недоліки, ОСОБА_2 звернувся до суду з скаргою 11.02.2021 року.

Тобто скарга на дії державного виконавця подана у строк, і доводи апеляційної скарги про звернення ОСОБА_1 з пропуском визначеного законом строку є помилковими.

Обґрунтування апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку скаржника свідчить про неправомірність дій державного виконавця щодо оцінки цього майна. Проте, такі доводи були перевірені судом апеляційної інстанції і з урахуванням встановлених обставин спростовані під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду постановлене відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції, без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, інтереси якого представляє адвокат Калмикова Світлана Сергіївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 09 червня 2021 року.

Головуючий А.І. Владичан

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк