Справа № 523/5272/20
Провадження №2/523/1953/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Дяченко В.Г.

а участю секретаря судового засідання - Єпутатова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування, про передачу дитини на проживання до батька, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини разом з матір`ю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом про передачу дитини, ОСОБА_3 , на проживання до батька.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, та просила визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), разом з її матір`ю ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

В період з 01.12.2007 року - по 24.05.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір`ю у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Мати самостійно забезпечує матеріально себе та свою дитину.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 січня 2016 року поставлено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1400 грн. щомісяця, починаючи з 02.12.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_1 рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 січня 2016 року про стягнення аліментів не виконує.

Через відсутність порозуміння між батьками з питання визначення місця проживання неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом про передачу неповнолітньої доньки для проживання - до батька; ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини, разом з нею.

Висновком органу опіки та піклування рекомендовано визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 - разом з матір`ю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

В період з 01.12.2007 року - по 24.05.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір`ю у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Мати самостійно забезпечує матеріально себе та свою дитину.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 січня 2016 року поставлено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 1400 грн. щомісяця, починаючи з 02.12.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_1 рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18 січня 2016 року про стягнення аліментів не виконує.

Згідно Довідки про неотримання аліментів, виданої Першим Малиновським ВДВС у м.Одесі від 10.07.2020 року за №21341, ОСОБА_2 не отримує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 з 01.04.2019 року. Згідно доданому до довідки розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 10.07.2020 року складала 32154,8 грн. Доказів про погашення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , з боку позивача (відповідача по зустрічному позову) ОСОБА_1 - до суду не надходило.

На підставі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку від 06.11.2020 року №01-05-3/372вх, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, вважає доцільним визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю ОСОБА_2 .

З висновку також вбачається, що позивачем (за зустрічним позовом) створені всі умови для проживання та всебічного розвитку дитини.

Суд погоджується з доводами Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, так як вони відповідають зібраним по справі доказам та відповідають інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 .

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

Як регламентовано ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Положенням ст.160 СК України, передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Такими чином, враховуючи встановлені судом обставини, що свідчать про те, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю, яка належно нею опікується і утримує, діючи насамперед в інтересах неповнолітньої дитини, з урахуванням особистого бажання дитини проживати з матір`ю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Підставою первісного позову є ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду від 08.12.2016 року, яким визначено порядок спілкування батька та дитини (ч.4 ст.159 СК України). Доказами зазначеної обставини є звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів та органу опіки та піклування з приводу. Судом зазначені докази визнаються недостовірними та такими, на підставі яких не можливо встановити дійсні обставини ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду. ОСОБА_1 не надано суду доказів розгляду зазначених звернень, а тому позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 89, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 160, 161, 171 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про передачу дитини, ОСОБА_3 , для проживання з батьком - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) за участю третіх осіб: Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: