Справа № 536/2055/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Даніліної Ж. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі №536/2055/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про визнання незаконними дій,

УСТАНОВИВ:

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовною заявою до АТ «Укрпошта» про визнання незаконними дій.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 23 листопада 2021 року, справу № 536/2055/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» про визнання незаконними дій розподілено до провадження судді Кременчуцького районного суду Клименко С.О.

24 листопада 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області у складі головуючої судді Клименко С.М. постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Клименко С.М. задоволено, а справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл у порядку статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи № 536/2055/21, справу розподілено до провадження судді Кременчуцького районного суду полтавської області Даніліної Ж.О.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , у своєму позові останній заявив відвід судді Даніліній Ж.О. від розгляду даної справи з підстави, передбаченої пунктом 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Заява мотивована тим, що у позивача існують, як на його думку обгрунтовані, сумніви у неупередженості зазначеної судді з тих підстав, що суддя допускала до участі у різних справах у якості позивача або відповідача особу, яка не має правоздатності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із частинами 7, 8 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши заяву та матеріали позовної заяви, дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд враховує висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі №9901/22/17, згідно з якими головна мета відводу ? гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу ? запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97- ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Даніліної Ж. О. по своїй суті є незгода заявника з прийняттям суддею судових процесуальних рішень в інших справах.

Між тим, суд вважає, що доводи заявника ОСОБА_1 про наявність підстав для відводу судді Даніліної Ж. О. від розгляду даної справи є виключно його припущеннями, та заявником не обґрунтовано, яким чином викладені ним обставини можуть впливати на неупередженість судді під час розгляду цієї справи.

Суд звертає увагу, що згідно із вимогами частини 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 відвід судді Даніліної Ж. О. є необґрунтованим, а тому вважає за можливе передати справу до канцелярії Кременчуцького районного суду Полтавської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді у справі №536/2055/21.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Даніліної Жанни Олександрівни у справі №536/2055/21, необґрунтованою.

Передати цивільну справу №536/2055/21 до канцелярії Кременчуцького районного суду Полтавської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід головуючого судді Даніліної Жанни Олександрівни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяЖ. О. Даніліна