Провадження № 2/263/3092/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Костиць А.А., розглянувши судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання з матір`ю, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Разом із позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на виїзд дитини за межі України у супроводі батька без згоди матері.

На обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.04.2016 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач є громадянином США, що дозволяє йому без її згоди вивезти дитину за межі України та невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову. 24 листопада 2021 року відповідач викрав сина ОСОБА_3 . Після викрадення сина відповідач зник у невідомому напрямку, зі слів останнього станом на 05 грудня 2021 року він перебуває з сином на території України, переховуючись від неї. 24 листопада 2021 року вона звернулась до поліції з заявою про викрадення сина, 25 листопада 2021 року їй надано витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження за п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до ст.153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС; у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем; свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб; 4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав: довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила). Пунктами 3, 4 Правил визначені підстави виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку. Виїзд дитини з України здійснюється у супроводі обох батьків або у супроводі одного із батьків за згодою другого. Підпунктами 2-4 п.4 Правил визначені умови, за яких виїзд дитини здійснюється без згоди другого з батьків.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Зокрема, Правилами передбачено, що нотаріально посвідчена згода не потрібна, якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який відсутній у пункті пропуску. Водночас, якщо дитина не є громадянином України, зазначена згода також не потрібна.

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Позивачем ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином США, дитина ОСОБА_3 одночасно з громадянством України є також громадянином США та має американський паспорт, який знаходиться у батька дитини. Також станом на 05 грудня 2021 року відповідач перебуває з сином на території України, переховуючись від ОСОБА_1 .

Невжиття заходів для забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, оскільки відповідач ухиляється від врегулювання спірного питання, а США не ратифікувало конвенцію про контакт з дітьми. Між Україною та США відсутня угода про правову допомогу у цивільних справах, що унеможливить повернення дитини до України у наслідок відсутності відповідної міжнародно-правової підстави.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 149-153 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на виїзд дитини за межі України у супроводі батька без згоди матері, - задовольнити.

Заборонити виїзд за межі України дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.Г. Шатілова