Справа № 428/9113/21
Провадження № 2/428/1788/2021
29 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Шубочкіної Т.В.,
за участю секретаря Волкової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Хартова Максима Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ», про поділ спільного майна подружжя -
Адвокат Хартов Максим Валерійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ», про поділ спільного майна подружжя.
В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 17.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції та зроблено актовий запис за №290. Останнім часом фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони проживають окремо, та між ними виникли різні погляди на життя.
За період шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано автомобіль ЗАЗ LANOS, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 25.01.2017 та 51% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «Ірія».
Зазначені автомобіль та 51% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ» були оформлені на дружину позивача ОСОБА_2 .
В досудовому порядку здійснювати поділ вказаного майна відповідач не бажає та ігнорує позивача за вказаним питанням.
На підставі викладеного позивач просить суд здійснити поділ майна, що є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме автомобіля ЗАЗ LANOS, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, та 51% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ» та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку вказаного автомобіля та на 25,5% частки в статутному капіталі вищевказаного Товариства.
Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Правом на подання відзиву на позову заяву відповідач не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
29.11.2021 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та докази, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступного.
Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 17.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружились 17.07.2004, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №290.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль марки ЗАЗ, модель LANOS, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , зареєстрований 25.01.2017 за ОСОБА_2 .
Згідно з копією договору купівлі-продажу №1 від 12.12.2017, за цим договором ОСОБА_5 (далі Продавець) передає у власність, а ОСОБА_2 (далі Покупець) приймає належні Продавцю 51% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ», і сплачує за неї грошову суму, що вказана у п. 2.1. цього Договору.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Як встановлено в судовому засіданні, спірне майно було придбано в період перебування сторін у шлюбі, а тому враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідач не надала жодних доказів на підтвердження протилежного, суд дійшов висновків про те, що спірне майно, а саме автомобіль марки ЗАЗ, модель LANOS, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 та 51% частки в статутному капіталі ТОВ Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ» є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 їх частин.
На підставі викладеного виходячи з системного аналізу чинного законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №7281732 від 21.09.2021 про сплату судового збору у загальній сумі 1816,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265,268, 273 ЦПК України, суд,-
Позов адвоката Хартова Максима Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Сєвєродонецьке підприємство «ІРІЯ», про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину автомобіля марки ЗАЗ, модель LANOS, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна