Провадження №2/592/613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Гуріної А.О., позивача - ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради про визнання наймачем приміщення, зобов`язання вчинити дії по приватизації кімнати в гуртожитку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за місцем реєстрації в гуртожитку в кімнаті № 106 . З метою приватизації приміщення, в якому проживає, він звернувся з заявою до Управління ЦНАП у м.Суми СМР з заявою про визнання його наймачем житлового приміщення та його приватизацію. Листом від 11.11.2020 року №14.01-15/1346 його було повідомлено про неможливість визнання його наймачем приміщення, оскільки в виданому йому 02.02.2010 року ВАТ «Центролит» ордері зазначено, що ордер видано на ліжко/місце. Отже, в зв`язку з неможливістю визнання його наймачем приміщення він не може скористатися своїм законним правом на приватизацію приміщення. Фактично йому було відмовлено у приватизації приміщення. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 11.01.2011 року №43 затверджено акт прийняття-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від Відкритого акціонерного товариства «Центролит». З наданої на його запит довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 13.10.2020 року вбачається, що неприватизовані житлові приміщення будинку АДРЕСА_1 , в тому числі житлове приміщення №106, перебувають у комунальній власності Сумської міської об`єднаної територіальної громади. Ордер на вселення в приміщення йому було видано 02.02.2010 року ВАТ «Центролит». Зазначений ордер видано на право найму житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 , в розмірі ліжко/місця. Після отримання ордеру він вселився в кімнату № 106 , в якій зараз і проживає. В його паспорті дійсно не проставлено відмітку про те, що він зареєстрований саме в кімнаті № 106 . Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Статтею 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири. Забезпечення реалізації права на житло мешканців гуртожитків визначено у статті 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», зазначено, зокрема, що передача гуртожитків згідно із цим Законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього Закону. Громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради (стаття 4). Відповідно до п.112 ч.1 ст.3 Закону громадяни, які на правових підставах вселені в гуртожиток та фактично проживають у ньому на умовах надання їм ліжко-місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку відповідно до цього Закону після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку. У разі надання місцевою радою згоди на приватизацію жилих і нежилих приміщень у гуртожитку (або його частин), в якому жилі приміщення (або їх частини) використовуються для проживання громадян на умовах надання ліжко-місця, такі жилі приміщення можуть бути приватизовані лише після розселення громадян, які в них проживають на умовах надання ліжко-місця, в окремі жилі приміщення. Він на законних підставах займає житлове приміщення у гуртожитку і його право на це приміщення ніким не оспорюється. Він проживає в кімнаті сам, дотримується всіх правил експлуатації приміщення, сплачує за житлово-комунальні послуги, здійснює поточний та капітальний ремонти. Вважає, що кімната № 106 в гуртожитку по АДРЕСА_1 підлягає приватизації і ніяких обмежень щодо її приватизації не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати його наймачем кімнати АДРЕСА_2 , та зобов`язати Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради вчинити дії щодо приватизації за ним кімнати АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг м.Суми» Сумської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до ст.61 Житлового Кодексу УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Крім того по даним зазначеним у паспорті, а саме у відбитку про реєстрацію вбачається, що позивач зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 , без зазначення номеру кімнати. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно за позивачем зареєстровано право власності за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до ст.58 Житлового кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду орган місцевого самоврядування видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При вселенні в житлове приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. В задоволенні позову просять відмовити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання з викликом сторін, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом установлено, що позивач зареєстрований з 04.02.2010 року за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за місцем реєстрації в гуртожитку в кімнаті № 106 . В кімнаті № 106 цього гуртожитку позивач проживає один.

Викладені обставини підтверджуються витягом з паспорту позивача (а.с.5-6), довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.11,12).

Ордер на вселення в приміщення гуртожитку позивачу було видано 02.02.2010 року ВАТ «Центролит» (а.с.8). Цей ордер видано на право найму житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 як ліжко-місця. Після отримання ордеру позивач ОСОБА_1 вселився в кімнату № 106 гуртожитку по АДРЕСА_1 , в якій на цей час проживає.

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 11.01.2011 року №43 затверджено акт прийняття-передачі до комунальної власності територіальної громади міста Суми гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від Відкритого акціонерного товариства «Центролит».

Отже, позивач ОСОБА_1 на законних підставах займає в гуртожитку по АДРЕСА_1 окреме жиле приміщення - кімнату № 106 .

З метою приватизації приміщення, в якому позивач проживає, він звернувся з заявою до Управління ЦНАП у м.Суми СМР з заявою про визнання його наймачем житлового приміщення та його приватизацію. Листом від 11.11.2020 року №14.01-15/1346 його було повідомлено про неможливість визнання його наймачем приміщення, оскільки в виданому йому 02.02.2010 року ВАТ «Центролит» ордері зазначено, що ордер видано на ліжко/місце (а.с.13).

Відповідно до п.п. 8, 14, 15 статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» ОСОБА_1 протягом тривалого часу, на правових підставах проживає в кімнаті АДРЕСА_2 .

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_1 наймачем кімнати № 106 в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 9 ЖК УРСР йдеться про те, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року за № 2482-XII. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Як зазначено у преамбулі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статі 1 вказаного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Як передбачено пунктом 13 частини 1 статті 1-1 цього ж Закону, особами, які не мають власного житла, є мешканці гуртожитку та члени їхніх сімей, у яких немає будь-якого житла на праві власності на території України, розмір якого з розрахунку на одну особу є більшим за розмір, встановлений для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_3 , загальною площею 57,5кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, жила площа якого з розрахунку на одну особу є більшою за розмір, встановлений для визнання позивача таким, що потребує поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР.

Викладені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.35-36).

За таких обставин, відсутні правові підстави для визнання позивача ОСОБА_1 таким, що має право на приватизацію кімнати № 106 в гуртожитку по АДРЕСА_1 і в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання вчинити дії по приватизації кімнати в гуртожитку, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_2 , рнокпп - НОМЕР_2 ) наймачем кімнати № 106 в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко