Справа №266/2619/19
Провадження№ 4-с/266/5/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тараш Ірини Анатоліївни та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тараш Ірини Анатоліївни та стягнення моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн.

Судом було витребувано відомості щодо місця реєстрації заявника. 13.05.2021 року надійшла інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_1 , відповідно до якої останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України. Ці вимоги застосовуються також до скарг, поданих в порядку ст. 448 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Однак, ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаною законодавчою нормою, не виконані.

За приписами ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Всупереч вищевказаним вимогам заявник не вказує у своїй скарзі стягувача, його місце проживання чи перебування, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти стягувача.

Також за приписами ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця подана на стадії виконання судового рішення, а саме - в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 183 ЦПК України у випадку оскарження боржником рішень, дій чи бездіяльності державного/приватного виконавця ним мають бути долучені до скарги докази її надіслання стягувачу та державному/приватному виконавцю.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 слід було долучити до скарги докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Як роз`яснено положеннями п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 42 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

За змістом ст. 42 Цивільного процесуального кодексу України сторона виконавчого провадження, яка звернулась до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби розглядаються в судами згідно ст.447 Цивільного процесуального кодексу України за участю, як заінтересованих осіб, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Всупереч наведених норм чинного законодавства заявником не вірно визначено статус сторони цивільного процесу, оскільки особа, яка звертається із скаргою на дії державного виконавця, є заявником, а суб`єкт оскарження - заінтересована особа.

Так, згідно статті 449 ЦПК України особа має право звернутися до суду зі скаргою у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, суд роз`яснює заявнику, що сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця (приватного виконавця) в межах строків, визначених статтею 449 ЦПК України, у разі порушення процесуального строку скарга подається разом із клопотанням про поновлення порушеного строку з долученням доказів, які підтверджують поважні причини пропущення процесуального строку.

Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №752/4100/17, від 26.12.2019 року у справі №646/7744/17, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України, і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Враховуючи наведене, суд роз`яснює заявнику, що вимоги щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка завдана органами виконавчої служби, підлягають розгляду в порядку позовного провадження, що зумовлює звернення до суду з відповідними позовом з дотриманням правил підвідомчості та підсудності спору в залежності від суб`єктивного складу сторін та предмету спору.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 187 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 42, 43ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 128-132 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 6 розділу III ЦПК - про розгляд справи по суті; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без руху, оскільки подана до суду скарга на дії державного виконавця за формою та змістом не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеної ухвали заявник повинен подати до суду скаргу в новій редакції відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тараш Ірини Анатоліївни та стягнення моральної шкоди - залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

У випадку, якщо недоліки скарги у встановлений строк не будуть усунуті, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Копію ухвали про залишення скарги без руху надіслати заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud0541.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Д`яченко Д. О.