Справа № 462/3848/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на частку та стягнення грошової компенсації за частку в нерухомому майні, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь 402 371,75 грн. компенсації за ј частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , припинити її право власності на ј частку у праві власності на вказану квартиру. Визнати за відповідачем ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , належну їй. Також визнати за нею право власності на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_3 та припинити її право власності на це майно з виплатою їй грошової компенсації. Стягнути з відповідачів у рівних частинах на її користь 93 971,17 грн. компенсації за 1/6 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , визнати за відповідачами право власності на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_3 . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що з 07.09.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер та після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняли двоє спадкоємців першої черги - вона як дружина померлого та мати померлого ОСОБА_3 , що підтверджується виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. свідоцтвом про право на спадщину за законом. Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом вона та відповідач ОСОБА_3 успадкували Ѕ частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Зареєструвавши у встановленому законодавством порядку право власності на успадковане майно вони стали власниками кожна по ј частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, позивачу та відповідачу на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 по 1/4 та 3/4 частин відповідно. Однак у зв`язку із конфліктними відносинами із відповідачем ОСОБА_3 , оскільки остання замінила замки та передала квартиру в оренду стороннім особам, вона позбавлена доступу до квартири та можливості проживання у ній. Незважаючи на проведені переговори із відповідачем з метою добровільного врегулювання спору, а також її звернення у правоохоронні органи, на даний час у позивача відсутня можливість спільного користування зазначеною квартирою, тому, враховуючи також неможливість поділу квартири, яка, в силу вимог ч. 2 ст. 183 ЦК України, є неподільною річчю, так як квартира знаходиться на мансардному поверсі 5-ти поверхового будинку і вхід у квартиру передбачений один, внаслідок чого добудова чи перебудова є неможливою, вважає, що найбільш ефективним та справедливим способом захисту її порушеного права власності на частку у даній квартирі буде саме припинення її права власності на ј частку у цій квартирі та виплата компенсації за таку. Зазначає, що станом на сьогодні перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, від вказаного шлюбу мають малолітнього сина, у зв`язку із чим вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідно грошові кошти для викупу у відповідача ѕ часток у праві власності на спільно успадковану квартиру в неї відсутні. При цьому, у зв`язку із відсутністю іншого житла, окрім успадкованого, у доступі до якого відповідач чинить перешкоди, вона із своєю сім`єю змушена проживати в орендованих квартирах та немає можливості створити для дитини якомога кращі умови для проживання. Натомість відповідачу ОСОБА_3 на праві власності також належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , гараж та земельна ділянка у м. Червоноград Львівської області. Ринкова вартість даної квартири складає 1 609 487,00 грн., тому просить стягнути належну їй компенсацію за ј частки у квартирі у розмірі 402 371,00 грн. Крім цього, після смерті ОСОБА_6 , позивачем спільно з відповідачем ОСОБА_3 успадковано частку у квартирі АДРЕСА_3 , яка в рівних частках належить на праві власності ОСОБА_3 , померлому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Оскільки померлому ОСОБА_6 на момент смерті належала 1/3 частки у праві власності згаданої квартири, позивач як спадкоємець першої черги разом із відповідачем ОСОБА_3 успадкувала 1/6 частки квартири. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру вона не змогла, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на зазначену квартиру у неї відсутні. Відтак, із врахуванням того, що вона проживає у м. Львові, доступу до цієї квартири відповідачами їй також не надано і спільне користування нею неможливе, просить стягнути їй компенсацію за 1/6 частки у квартирі, яка із врахуванням того, що ринкова вартість квартири складає 563 827,00 грн., становитиме 93 971,17 грн. Враховуючи наведене, просить позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 03.07.2020 року відкрито загальне позовне провадження та з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України призначено підготовче судове засідання у справі.

26.08.2020 року представником відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подано до суду відзиви на позовну заяву, в яких вказує, що при розгляді справ про припинення права власності співвласника на частку у спільному майні шляхом отримання грошової компенсації вартості частки, виділ якої неможливий, серед іншого встановленню підлягає також спроможність інших співвласників виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Так, представник зазначає, що відповідач ОСОБА_3 є вдовою, пенсіонером, її єдиним доходом є пенсія, щомісячний розмір якої становить 4 267,64 грн., жодних інших доходів чи допомоги, в т.ч. від держави вона не отримує. На даний час вона проживає одна у квартирі АДРЕСА_3 та всі витрати зі сплати комунальних послуг за вказаною квартирою несе самостійно, відтак розміру її пенсії вистарчає лише для прожиття із розрахунку на один місяць. Таким чином, беручи до уваги, також стан здоров`я відповідача ОСОБА_3 , зокрема і необхідність хірургічного та операційного втручання та враховуючи розмір її доходу, остання не в змозі виплатити позивачу грошову компенсацію вартості часток у визначеному позивачем розмірі у сумі 449 357,33 грн., оскільки така виплата для відповідача становить надмірний та непосильний тягар. Щодо зазначеного позивачем нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 та на думку позивача свідчить про наявність у відповідача фінансової можливості сплатити їй грошову компенсацію, представник вказує, що таке особливої цінності собою не представляє, оскільки будинок у с. Глухові Сокальського району непридатний для проживання, а гараж у м. Червоноград готовий лише на 36,7 %, в ньому закладено лише фундамент без стін та даху і переданий він особі, яка придбала у відповідача квартиру АДРЕСА_5 , кошти від продажу якої відповідачем були скеровані на сплату першого внеску за квартиру АДРЕСА_1 . Щодо конфліктної ситуації, яка виникла між сторонами, то наведені позивачем обставини не відповідають дійсності, оскільки право власності на зазначену квартиру відповідач ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6 отримали 27.05.2005 року, взявши пайову участь у будівництві будинку АДРЕСА_1 . Із часу набуття права власності на квартиру, так і на час перебування сина у шлюбі із позивачем більшість речей (побутова техніка, інструменти, посуд і т.д.) відповідач ОСОБА_3 придбала сама, при цьому позивач за кілька днів після смерті ОСОБА_6 всі речі, в тому числі і придбані відповідачем за власні кошти, вивезла, замінивши у квартирі замки та не допускаючи відповідача у квартиру. З даного приводу відповідач зверталась із відповідною заявою у правоохоронні органи. Окрім того, звертає увагу суду також на те, що позивач вказуючи на створення відповідачем перешкод у доступі до квартири АДРЕСА_1 одночасно з цим заявляє, що проживати у вказаній квартирі не бажає та просить грошову компенсацію за частку у цій квартирі, при цьому не скориставшись ефективним способом захисту, який би відповідав характеру такого порушеного права, а саме звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою. Щодо заявленої позивачем вимоги про виплату грошової компенсації у сумі 46 985,58 грн. за 1/6 частку позивача у квартирі АДРЕСА_3 , то така не успадкована та не оформлена позивачем на сьогоднішній день, окрім того відповідач ОСОБА_5 не спроможний виплатити таку компенсацію, оскільки працюючи підземним електрослюсарем його місячний дохід становить від 10 тис. до 20 тис. грн., місячний дохід його дружини становить від 4 тис. до 6 тис. грн., при цьому на їхньому утриманні перебуває син, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька, яка на даний час не працює у зв`язку із перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, у ОСОБА_5 наявна заборгованість за кредитним договором, який був оформлений останнім у 2008 році для придбання квартири на АДРЕСА_7 , у якій проживає із сім`єю та передана в іпотеку АТ «ОТП Банк» як забезпечення виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором, а також на даний час змушений фінансово допомагати матері ОСОБА_3 , оскільки їй для проживання та купівлі ліків пенсії недостатньо. Просить у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

01.09.2020 року представником позивача ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, у якому зазначає, що доводи, викладені у відзиві відповідача ОСОБА_5 є безпідставними та необгрунтованими. Так, із відзиву вбачається, що єдиним запереченням проти позову відповідача ОСОБА_5 є відсутність у нього матеріальної можливості виплати компенсації за частку у спільному майні- квартирі АДРЕСА_3 у зв`язку із сплатою заборгованості за кредитним зобов`язанням, однак як вбачається із долученого відповідачем кредитного договору термін погашення заборгованості по кредитному договору завершується 02.09.2030 року, тобто сума кредиту у розмірі 32 000 доларів США надана на 22 роки, внаслідок чого є незначною та не носить непосильного фінанснового тягаря для відповідача. Сам факт, що відповідач ОСОБА_5 маючи право власності на частку у квартирі врішив придбати у кредит ще одне житло навпаки свідчить про наявність у нього фінансової можливості для здійснення такої покупки та сплати кредиту, що також підтверджує і факт надання матеріальної допомоги відповідачем своїй матері ОСОБА_3 та повнолітній доньці, хоча утримувати таких не зобов`язаний. Натомість розмір компенсації за частку у квартирі АДРЕСА_3 становить лише блзько 2-ох заробітних плат відповідача ОСОБА_5 та відповідно не є для нього значним. Щодо наведених тверджень у відзиві відповідача ОСОБА_3 про неспроможність виплати нею грошової компенсації представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що при врахуванні у такого роду спорах майнового стану особи, під майновим станом слід розуміти не тільки наявність грошових коштів, а й іншого майна. Отримуваний відповідачем ОСОБА_3 розмір пенсії перевищує середньостатистичний розмір пенсії по Україні та свідчить про те, що остання не відноситься до соціально незахищеної та найбіднішої частини населення, а її майновий стан відповідно задовільний. Крім того, відповідач володіє на праві власності іншими об`єктами нерухомого майна і незважаючи на наведені у відзиві на позовну заяву твердження щодо відсутності будь-якої цінності такого нерухомого майна, відповідач тим не менше не відчужувала таке для покраення свого матеріального стану, що свідчить про відсутність у неї потреби в додаткових грошових коштах. Відтак, наведені у відзиві доводи щодо неможливості сплати відповідачем ОСОБА_3 грошової компенсації за частку у квартирі не відповідають дійсності. Крім того, відповідач не сплачуючи позивачу жодної компенсації за володіння спільним майном, зловживає своїм правом власності на спірну квартиру, одноособово вирішуючи питання про передачу вказаної квартири у користування іншим особам та перешкоджаючи позивачу у доступі до спірної квартири.

Ухвалами суду від 30.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, а також задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ясінського В.Є. матеріали спадкової справи № 24 за 2018 р., відкритої після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувано із Управління патрульної поліції м. Львова запису фіксації виїзду 14.03.2020 року наряду патрульної поліції на виклик ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач, допитана за її згодою як свідок, надала суду показання аналогічні, наведеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що після смерті її чоловіка ОСОБА_6 16.06.2018 року та оформлення спадкових прав після його смерті на ј частку квартири АДРЕСА_1 , у якій вони проживали, доступу до вказаної квартири у неї немає, оскільки матір померлого - відповідач ОСОБА_3 замінила замки на вхідних дверях до квартири та на даний час там проживають сторонні люди. Окрім того, в подальшому від адвоката вона дізналась, що її чоловік ОСОБА_6 мав також право власності на частку у квартирі АДРЕСА_3 , про що, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6 , їй було невідомо, а відповідач вказану інформацію свідомо від неї приховала та оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру їй не надала, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити спадкові права на належну їй 1/6 частку у згаданій квартирі. Із ОСОБА_3 у неї конфліктні відносини, оскільки остання з 2018 року чинить їй перешкоди у доступі та спільному користуванні квартирою АДРЕСА_1 , з приводу чого вона зверталась із заявою у правоохоронні органи. Так, відповідач ОСОБА_3 замінила замки від вхідних дверей квартири та без її згоди як співвласника спірної квартири передала таку в оренду стороннім людям. Доповнила, що вона іншого житла не має, на даний час заміжня та від шлюбу має малолітнього сина, зі своєю сім`єю вона змушена проживати в орендованих квартирах. Інших об`єктів нерухомого майна чи транспортних засобів у праві власності в неї також немає, окрім цього перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, тому доходи на даний момент у неї відсутні. Відповідач ОСОБА_3 погоджувалась виплатити їй компенсацію за частку у квартирі лише у розмірі 7-8 тис. доларів США, натомість вона пропонувала відповідачу знайти покупця на вказану квартиру, однак відсутність у неї доступу до спірної квартири унеможливлює це. Заперечила твердження відповідачів про те, що у перші дні після смерті ОСОБА_6 вона чинила перешкоди їм у користуванні квартирою, доповнила також, що з квартири вона забрала лише те майно, яке належало саме їй та було придбане безпосередньо нею, тому такі твердження відповідача ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Просила позов задоволити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що позивачем успадковано ј частку у квартирі АДРЕСА_1 , однак з вини відповідача позбавлена доступу до вказаної квартири, у зв`язку із непорозуміннями та неодноразовоими конфліктними ситуаціями із відповідачем ОСОБА_3 спільне проживання та користування згаданою квартирою є неможливим. Натомість відповідач заперечує право власності позивача на квартиру, наполягаючи, що така їй не належить та користується нею одноособово на шкоду інтересам позивача. Разом з цим, відповідач не заперечуючи про наявність права власності також у квартирі АДРЕСА_3 та відповідних документів на підтвердження цього факту, не надала оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, внаслідок чого позивач не може отримати свіоцтво про право на спадщину на згадану квартиру, однак із врахуванням того, що позивач зі своєї сторони вчинила у у встановленому законом порядку всі необхідні дії для отримання спадщини, то вважається такою, що набула право власності на частку у спадковому майні після смерті її чоловіка. Співвласниками інших часток у цій квартирі є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , однак доступу до вказаної квартири позивачу вони також не надають, окрім того, зважаючи на те, що позивач проживає у м. Львові, тому вважає що має право на припинення права власності на частку у цій квартирі та стягнення компенсації за таку. Звертає увагу на те, що ринкова вартість вказаного майна є незначною у порівнянні із вартістю нерухомості у м. Львові, тому розмір такої компенсації не є непідйомним для відповідачів. Крім того, у відповідачів у власності є інше житло, окрім спірних квартир, щодо майнового стану відповідачів, то враховуючи розмір пенсії відповідача ОСОБА_3 , який є вищим від середньої пенсії по Україні, визначений відповідно до звіту про оцінку майна розмір компенсації не стане надмірним чи непосильним тягарем та не призведе до позбавлення житла. Стосується це і майнового стану відповідача ОСОБА_5 , оскільки середній розмір отримуваної ним заробітної плати свідчить, що сплата компенсації у визначеному відповідно до звіту про оцінку майна розмірі в сумі 46 986 грн. не становитиме для нього майнових проблем. Доказів того, що вартість спірного майна є іншою, ніж та, що визначена у звітах про оцінку майна чи доказів, що свідчили б про неправильність проведеної оцінки відповідачами не надано. Клопотань про проведення судової експертизи, рецензій на звіти чи звітів проведених стороною відповідчів у разі сумнівів щодо наданих стороною позивача звітів про оцінку майна також не заявлено та не надано. Таким чином, враховуючи принцип непорушності права власноті, просить заявлені позовні вимоги задоволити у повному обсязі та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Докази на підтвердження понесених у зв`язку із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 у суді надала показання, в яких вказала, що спірна квартира була придбана нею у 2005 році за власні кошти для своєї сім`ї, задовго до шлюбу сина. У 2006 році в квартирі було зроблено ремонт, вказана квартира належить їй, тому вважає, що позивач незаконно претендує на її майно. Купувала зазначену квартиру для того, щоб проживати в ній і продавати її не планувала. Позивач заявила вимогу про сплату їй компенсації за частки у квартирах у розмірі 449 356 грн., однак враховуючи матеріальний стан вона не має фінансової можливості сплатити компенсацію у такому розмірі. Зазначає, що спірна квартира на АДРЕСА_1 знаходиться у надбудові, не утеплена, тому дуже холодна, по фасаду є велика тріщина. Вважає заявлену позивачем суму компенсації завищеною, розмір її пенсії становить близько 4 200 грн., з яких вона змушена сплачувати комунальні послуги та купувати ліки у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Тому пропонувала позивачу виплату компенсації у розмірі 7 000 доларів, щоб розійтись "по-людськи", для чого готова була позичити грошові кошти, однак ОСОБА_4 відмовилась. З даного приводу вона зверталась із заявами і в ЖЕК і в поліцію. Після смерті сина позивач була присутня лише на похороні, участі у витратах на поховання не брала, питанням встановлення сину надгробного пам`ятника повністю займалась вона самостійно, позивач цим не цікавилась. На даний час у вказаній квартирі безоплатно проживає її племінник, раніше у вказаній квартирі проживала племінниця. Щодо наявності в неї на праві власності іншого нерухомого майна пояснила, що гараж, який знаходиться у м. Червоноград по суті є лише фундаментом та проданий нею близько 6 тому, а будинок у с. Глухові Сокальського району вона успадкувала після смерті чоловіка і з того часу там ніхто не проживає, цінності він не становить, наголосила, що розмір заявлених позивачем вимог щодо виплати компенсації для неї є надмірний і сплатити такий вона не спроможна, просить у позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана у 2005 році, до шлюбу позивача із сином відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 . Вказана квартира не є спільною сумісною власністю. На момент укладення шлюбу у квартирі відповідачем було зроблено ремонт, придбано меблі, побутову техніку, посуд. При цьому, одразу після смерті ОСОБА_6 позивач всі наявні в квартирі речі, в т.ч. і придбані відповідачем за її особисті кошти, вивезла з квартири, у зв`язку із чим відповідач була змушена звертатись у поліцію. Позивач натомість, зазначаючи, що їй з 2018 року чиняться перешкоди у доступі та користуванні спірною квартирою до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні майном протягом всього часу не зверталась та звернулась із позовом про виплату їй грошової компенсації. Однак, заявлена позивачем сума компенсації є непідйомною для його довірительки, оскільки остання є пенсіонером, єдиним її доходом є пенсія, розмір якої становить близько 4 200 грн. в місяць. Стан її здоров`я незадовільний, тому потребує додаткових витрат на купівлю ліків. Спроба відповідача провести обмін квартири не вдалась, продати вказану квартиру за ту суму, яка вказана у звіті оцінки даної квартири неможливо, оскільки така явно завищена. Крім того, звертає увагу суду на те, що вказані звіти надані для цілей, передбачених Податковим кодексом України, хоча повинні були виготовлятись для подання до суду, крім того, експерт/оцінювач повинні бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, такої інформації надані позивачем звіти не містять, огляд об`єктів оцінки не проводився, що ставить під сумнів такі звіти. Щодо виплати компенсації вартості частки у квартирі АДРЕСА_3 , то у відповідача ОСОБА_5 фінансова спроможність здійснити таку виплату відсутня. До матеріалів справи долучено довідку про доходи відповідача, разом з тим, на утриманні відповідача знаходиться сім`я, яка складається з п`яти людей, в тому числі і повнолітня донька із власною дитиною, яка не працює у зв`язку із доглядом малолітньої доньки та додатково надає матеріальну допомогу матері, яка потребує коштів для лікування. Крім того, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, оформленим з метою придбання квартири, у якій із сім`єю на даний час проживає. Додаткові витрати для сплати позивачу грошової компенсації за частку у квартирі є непосильним тягарем для відповідача ОСОБА_5 . Також, 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_3 , за яку позивач просить сплатити їй компенсацію, не успадковано та не оформлено нею, разом з тим в матеріалах спадкової справи відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину 1/6 частки згаданої квартири у м. Червоноград, відтак позовна заява про визнання права власності позивача на таку частку та стягнення компенсації за неї є передчасною та в межах вказаного судового провадження задоволенню не підлягає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи № 24/2018 до майна померлого ОСОБА_6 суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) та ОСОБА_6 07.09.2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 07.09.2008 року Сушнівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 16 червня 2018 року ОСОБА_6 помер.

27 липня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ясінського В.Є. із заявою про прийняття спадщини на майно, яке залишилось після смерті чоловіка ОСОБА_6 , зокрема на день його смерті залишилось спадкове майно: Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 . Крім неї спадкоємцем померлого є ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 27 вересня 2005 року на підставі розпорядження голови Залізничної районної адміністрації квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності.

11.11.2005 року реєстратором Яців З.С. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З технічного паспорта на приватизовану квартиру вбачається, що квартира АДРЕСА_1 розташована на мансардному поверсі 5 поверхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 51,5 кв.м., кухні площею 10,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору 14,1 кв.м. та комірки 2,5 кв.м. Загальна площа квартира 82,4 кв.м.

Згідно матеріалів спадкової справи № 24/2018 до майна померлого ОСОБА_6 17.12.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. видано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину, яка складається з Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить, зокрема припинити її право власності на ј частку у квартирі АДРЕСА_1 та стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_3 402 371,75 грн. компенсації за ј частку у праві власності на вищезгадану квартиру.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

При цьому, в силу положень статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Як роз`яснив Верховний Суд України в правовому висновку у цивільній справі №6-2925цс15, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, в яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позичу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Як вбачається із долученого позивачем до матеріалів справи звіту про оцінку майна складеного директором ТОВ «Український центр експертної оцінки майна» ОСОБА_10 , реєтровий номер СК 7 від 25.05.2020 року ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 82,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 а складає без ПДВ 1 609 487 грн.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 щодо заявленої позовної вимоги про виплату грошової компенсації за ј частку вказаної квартири у розмірі 402 371,75 грн. визначеному відповідно до ринкової вартості квартири покликаються на неспроможність сплати відповідачем такої суми і становить непідйомний тягар для неї, а також на сумнівність представленого звіту та завищення ціни об`єкта.

В матеріалах справи міститься довідка про доходи ОСОБА_3 № НОМЕР_3 , видана Червоноградським відділом обслуговування громадян, згідно якої остання, як пенсіонер, перебуває на обліку у Сокальському об`єднаному управлінні АФУ у Львівській області і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.08.2019 по 31.07.2020 складає 46 413,40 грн.

Окрім того, за результатами проведеного Центром відновлення здоров`я обстеження ОСОБА_3 вбачається, що остання потребує лікування, дотримання режиму та оздоровчої програми у зв`язку із наявними проблемами зі здоров`ям зі сторони кістково-суглобової системи та опорно-рухового апарату, ендокринної, імунної, серцево-судинної, травної систем.

Беручи до уваги також похилий вік відповідача ОСОБА_3 , відсутність у неї будь-яких інших доходів, окрім пенсії, річний розмір якої становить значно меншу суму від заявленого розміру компенсації частки у сумі 402 371,75 грн., суд приходить до переконання, що наведені обставини свідчать про об`єктивну неспроможність відповідача за своїм майновим станом та станом здоров`я виплатити позивачу грошову компенсацію за частку квартири в розмірі 402 371, 75 грн., визначеному відповідно до розміру ринкової вартості визначеної згідно звіту оцінки майна, а примусове стягнення цієї компенсації становитиме для відповідача надмірний тягар.

Щодо звіту про оцінку майна реєстраційний номер СК 7 від 25.05.2020 року суд приймає до уваги слушність зауважень представника відповідача про наявність сумнівів в об`єктивності наданого висновку про вартість об`єкта оцінки.

Зокрема, положенням статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України встановлено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Така ж правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18.

Однак, як вбачається із звіту про оцінку майна, реєстраційний номер СК 7 від 25.05.2020 року, долученого до матеріалів справи позивачем, такий не містить буд-якої інформації про те, що вказаний висновок підготовлено саме з метою подання до суду та про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окрім того, у розділі звіту «Достовірність інформації» оцінювачем вказано, що стан об`єкта оцінки визначався згідно даних наданих замовником без візуального обстеження, спостережень, вивчення технічної документації зі сторони оцінювача. У якості джерела інформації про стан середовища та оточення об`єкта оцінки приймались дані замовника без проведення особистого візуального обстеження оцінювачем.

Оцінювачем не було здійснено фотофіксацію об`єкта оцінки, внаслідок відсутності доступу до об`єкта оцінки та при проведенні оцінки квартири АДРЕСА_1 оцінювачем використано порівняльний методичний підхід шляхом зіставлення цін продажу аналогічних об`єктів у Залізничному районі м. Львова.

Разом з тим, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442 та з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з п.50 НС №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Разом із цим відповідно до п.56 НС №1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Як зазначає Верховний Суд у своєму висновку, викладеному у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Відтак, у даному випадку висновок про вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_1 є сумнівним для суду щодо визначеної дійсної вартості такого нерухомого майна.

За наведеного, зважаючи також на те, що позивачем не доведено неподільності належної сторонам на праві спільної часткової власності квартири, зокрема в матеріалах справи відсутній висновок про відсутність технічної можливості поділу спірного об`єкта нерухомого майна та виділу належної позивачу частки у квартирі, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позову відсутні.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання за нею права власності на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_3 , припинення її права власності на це майно з виплатою їй грошової компенсації у рівних частинах з відповідачів у сумі 93 971,17 грн. суд приходить до висновку, що такі вимоги в межах розгляду даної справи заявлено передчасно та у задоволенні таких слід відмовити виходячи з наступного.

Так, згідно листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Зокрема, Вищий спеціалізований суд України зауважує, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Наведена позиція знайшла також своє підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» в якому вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

З аналізу наведеного вище вбачається, що особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто визнання права власності у судовому порядку допускається тоді, коли відсутні всі інші можливості це право довести та встановити.

Відповідно звернення до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає вимогам закону.

Як встановлено судом у матеріалах справи та матеріалах спадкової справи № 24/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відсутня постанова приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Натомість, з матеріалів спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом у межах його повноважень скеровано відповідні запити з метою з`ясування питання щодо наявності правовстановлюючих документів на підтвердження права власності на вищезазначену квартиру.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки відповідач не спроможна виплатити позивачу грошову компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , розмір якої становитиме для неї надмірний тягар, а вимога про визнання права власності за позивачем на 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 заявлена передчасно, відповідно вимога про припинення права власності позивача на вказану частку із виплатою грошової компенсації та подальшого визнання права власності на частку за відповідачами є похідними та підлягають залишенню без задоволення.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі ст. 3, 16, 316,317, 319, 321, 356, 358,364 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання права власності на частку та стягнення грошової компенсації за частку в нерухомому майні відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 24 травня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_3 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М. Гедз