СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5531/20

пр. № 2/759/842/21

27 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії),

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 483554,43 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 7253,32 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV. Відповідач в липні 2014 року звернувся до управління з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням, проте останньому було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з розбіжностями між поданими документами та даними в системі персоніфікованого обліку, оскільки відповідач працював на посаді яка дає право на пенсію по вислузі років. Крім того зазначив, що розпорядженням управління № 862137 від 21.07.2014 року виплата пенсії відповідачу була припинена з 03.05.2007 року та була нарахована переплата в розмірі 486597,96 грн. за період з 03.05.2007 року по 31.07.2014 року. Не погоджуючись з даним рішенням відповідач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення про припинення виплати пенсії та зобов`язання вчинити дії. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року було визнано недійсним та скасовано розпорядження № 862137 від 21.07.2014 року та зобов`язано поновити виплату пенсію відповідачу з моменту припинення її виплати, а саме з 21.07.2014 р. На виконання постанови суду відповідачу було поновлено виплату пенсії та було винесено розпорядження № 2 від 30.12.2014 року про утримання з відповідача переплати по 20 % від розміру пенсії щомісячно з 01.02.2015 року, яка становить 483554,43 грн. ОСОБА_1 не погоджуючись з даним розпорядженням звернувся до суду з позовом про визнання розпорядження незаконним та зобов`язання вчинити дії. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2015 року було визнано розпорядження УПФ України в Святошинському районі м. Києва від 30.12.2014 року щодо утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії в розмірі 20 % щомісячно незаконним та зобов`язано управління припинити утримання з ОСОБА_1 . Зазначив, що на виконання постанови суду утримання з пенсії відповідача було припинено з 01.11.2015 року. З метою досудового врегулювання спору управлінням на адресу відповідача було направлено пропозицію внести кошти на рахунок управління, проте даний лист відповідачем був проігнорований. У зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись в суд із позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів з відповідача.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі .

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив до суду не надав.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу у відсутності сторін та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

ОСОБА_1 в липні 2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі з заявою про перерахунок пенсії в зв`язку зі звільненням (а.с. 11).

Листом від 02.09.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з розбіжностями між поданими документами та даними в системі персоніфікованого обліку, оскільки відповідач працював на посаді, яка дає право на пенсію по вислузі років (а.с. 12).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі № 862137 від 21.07.2014 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена з 03.05.2007 року та була нарахована переплата в розмірі 486597,96 грн. за період з 03.05.2007 року по 31.07.2014 року (а.с. 15).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року у справі № 759/13921/14, яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до Розпорядження Управління пенсійного фонду України в Святошинському р-ні м. Києва від 21.07.2014 р. за № 862137 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення її виплати, а саме: з 21.07.2014 р. (а.с. 19-20).

На виконання постанови суду від 11.11.2014 року ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у Святошинському районі 30.12.2014 року було винесено розпорядження № 2 про утримання з ОСОБА_1 переплати по 20 % від розміру пенсії щомісячно з 01.02.2015 року, розмір переплати якої становить 483554,43 грн. (а.с. 25).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2015 року у справі № 759/5419/15, було визнано розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі міста Києва від 30.12.2014 р. щодо утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії в розмірі 20% щомісячно незаконним, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі міста Києва припинити утримувати з ОСОБА_1 переплату з пенсії відповідно до розпорядження від 30.12.2014 р. та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі міста Києва повернути ОСОБА_1 суму коштів утриманих з його пенсії відповідно до розпорядження від 30.12.2014 р. (а.с. 27-31).

Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, було направлено лист на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених кошті, проте відповіді на даний лист не надійшло, кошти у розмірі 483554,43 грн. повернуті відповідачем не були (а.с. 39).

Відповідно до частини першої статті 1215 ЦПК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведенафізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц).

Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія відповідачу була нарахована відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Підстави та механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за приписом якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов`язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а належних доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н.О. Петренко