ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1477/21 Справа № 199/5670/20 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря - Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Державної сервісної служби містобудування України, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТСТАР КОМПАНІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ФЕМЕЛІ ДНІПРО», третя особа: ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя, про припинення права виконання будівельних робіт, визнання протиправними рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Державної сервісної служби містобудування України, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ», ТОВ «ГРАНД ФЕМЕЛІ ДНІПРО» третя особа: ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя, про припинення права виконання будівельних робіт, визнання протиправними рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Крім того, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2020 року частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено ОСОБА_2 , ТОВ «Метстар Компані», ТОВ «Гранд Фемелі Дніпро» проводити будь-які підготовчі або будівельні роботи, що здійснюється на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № ДП 89 від 06.05.2020 року «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку у АДРЕСА_1 » на земельній ділянці з кадастровим номером : 01:513:0035 площею 0,2600 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2 до набрання рішенням суду законної сили.

29.09.2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_2 надійшла заява про зустрічне забезпечення позову в якій він просив: застосувати до заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2020 року у справі № 199/5670/20 зустрічне забезпечення у вигляді внесення позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суми грошових коштів у розмірі 203007, 00 грн., відповідно до Звіту про оцінку грошового збитку, завданій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , які виникли внаслідок простою спеціальної будівельної техніки у зв`язку із забороною виконання будівельних робіт.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову задоволено.

Застосовано до заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09. 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Державної сервісної служби містобудування України, Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ТОВ «МЕТСТАР КОМПАНІ», ТОВ «ГРАНД ФЕМЕЛІ ДНІПРО» третя особа: ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя, про припинення права виконання будівельних робіт, визнання протиправними рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зустрічне забезпечення.

Зобов`язано ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (код отримувача за , Банк отримувача: ДКСУ. м. Київ, код банку отримувача МФО: 820172, рахунок отримувача: UA0017442) грошові кошти у сумі 203007, 00 грн., як суму можливих матеріальних збитків, завданих відповідачу - ОСОБА_2 .

Надано ОСОБА_1 10-денний строк для внесення на депозитний рахунок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суми грошових коштів у розмірі 203007, 00 грн., який рахувати з дня отримання ухвали про зустрічне забезпечення.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на обгрунтованість такої заяви, враховуючи наданий відповідачем до суду Звіт про оцінку грошового збитку у сумі 203007,00 грн., завданого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 через простій спеціальної будівельної техніки, який виник у зв`язку з забороною на проведення будівельних робіт згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2020 року.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відповідачем ОСОБА_2 не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, які б давали підстави для застосування зустрічного забезпечення позову та застосування положень ст. 154 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Так, положення ст. 154 ЦПК України передбачає, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути або були спричинені забезпеченням позову.

Дійсно, підстави для обов`язкового застосування заходів зустрічного забезпечення у даній справі відсутні, проте за наявності клопотання ОСОБА_2 про застосування таких заходів та наданих доказів і доводів відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував положення ст. 154 ЦПК України та постановив відповідну ухвалу.

У відповідності до ч. 4 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 5 ст.154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про припинення права виконання будівельних робіт, визнання протиправними рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В забезпечення вказаного позову, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2020 року заборонено ОСОБА_2 , ТОВ «Метстар Компані», ТОВ «Гранд Фемелі Дніпро» проводити будь-які підготовчі або будівельні роботи, що здійснюється на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № ДП 89 від 06.05.2020 року «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку у АДРЕСА_1 » на земельній ділянці з кадастровим номером : 01:513:0035 площею 0,2600 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , до набрання рішенням суду законної сили.

Із заяви ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення вбачається, що забезпечення позову зазначеним шляхом може призвести до виникнення збитків у зв`язку з простоєм спеціальної будівельної техніки.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилався на Звіт про оцінку грошового збитку, завданій фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , які виникли внаслідок заборони виконання будівельних робіт.

З урахуванням висновку, викладеному у названому Звіті, за результатами проведених розрахунків, сума спричиненого грошового збитку у період простою з 07.09.2020 року по 30.09.2020 року склала 203 007,00 грн.

При цьому, сума зустрічного забезпечення, яку просив застосувати ОСОБА_2 , є в рази меншою, аніж сума ймовірних збитків, завданих зупинкою будівництва та, зокрема, зупинкою продажу квартир.

Там чином, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення, суд першої інстанції дійшов до правильного та обгрунтованого висновку, що доводи заявника щодо можливого спричинення позивачем збитків у зв`язку із забезпеченням позову обгрунтовані, а тому заява ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення є такою, що підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про наявність ймовірності обвалення/руйнування її будинку під час будівництва ЖК Лівобережний є надуманими та грунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта щодо неспівмірності заходів зустрічного забезпечення колегія суддів оцінює критично, оскільки застосовані заходи забезпечення позову в значній мірі обмежують права ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки та замовника будівництва.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року про зустрічне забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова