Справа № 2-1297/11
Провадження № 6/727/117/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі Філатовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, -

учасники справи: заявник- ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В :

20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2011 року по справі 2-1297/2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 2990000 грн. Оригінал виконавчого листа було втрачено.

Вказує, що під час перевірки виконавчого провадження №60158045 з виконання виконавчого листа йому стало відомо, що 14.12.2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», однак станом на 09.04.2021 року ним листа із вищевказаною постановою та оригіналом виконавчого листа по справі № 2-1297/2011 не було отримано.

Зазначає, що 09.04.2021 року звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та 12.04.2021 року від головного державного виконавця Відділу, він отримав відповідь, що виконавчий документ та відповідні додатки направлено простою кореспонденцією на адресу: АДРЕСА_1 . Дане повідомлення не отримував.

Вважає, що даний виконавчий документ було загублено у зв`язку із тим, що був направлений простим поштовим відправленням, а тому просить видати дублікат виконавчого листа.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних в ньому.

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Душенко В.В. та божник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи в суді, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 134529 ( сто тридцять чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 39 копійок боргу згідно договору інвестиції №6 від 28.06.2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1 ( три мільйони шістдесят тисяч чотириста) гривень боргу згідно договору позики 20 серпня 2010 року та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. 00., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. в сумі 120 грн.

На виконання зазначеного рішення суду 14 липня 2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчі листи, які пред`явлені до органів Державної виконавчої служби.

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Душенка В.В від 14 грудня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу.

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 звертався до головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Душенка В.В. із запитом про те, чи направлялась поштою на його адресу постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 грудня 2020 року у виконавчому провадженні№60158045 з оригіналом виконавчого листа № 2-1297/2011 від 14 липня 2011 року.

З відповіді на запит головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Душенка В.В. №73522 від 12 квітня 2021 року слідує, що 15 лютого 2021 ОСОБА_1 було надіслано постанову про повернення виконавчого документа простим поштовим відправленням, у зв`язку із неналежним забезпеченням поштовими марками. Відомості про належне отримання листа адресату відсутнє.

Після видачі дубліката виконавчого листа його оригінал втрачає свою силу і не може використовуватись при його виявленні стягувачем.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін в одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Із матеріалів справи вбачається, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому повинен бути виданий дублікат, у зв`язку із чим заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного Закону України «Про виконавче провадження», керуючись п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.260, 261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-1297/2011 згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 липня 2011 року за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ярема Л.В.