Справа № 2-247/08
УХВАЛА

про відновлення втраченого судового провадження

07 червня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове Луганської області матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-247/08 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Глорія Джинс» про стягнення матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`я,-

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області надійшла заява адвоката Грінченко В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-247/08 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Глорія Джинс» про стягнення матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

В заяві представник заявника адвокат Грінченко В.М. зазначає, що у провадженні Ленінського районного суду м. Луганська знаходилась цивільна справа № 2-247/08 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Глорія Джинс» про стягнення матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоров`я. 27 березня 2009 року рішенням Ленінського районного суду м. Луганська Луганської області позов було задоволено в повному обсязі. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м. Луганська визначено за Сватівським районним судом Луганської області. Відновлення втраченого судового провадження необхідно заявнику для подальшого отримання дубліката рішення суду в зазначеній справі.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Грінченко В.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином, в заяві про відновлення втраченого судового провадження прохали проводити розгляд справи за їх відсутності (а.с.1, з.б.).

Публічне акціонерне товариство «Глорія Джинс» уповноваженого представника до суду не направили, про місце, день та час слухання справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» - якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.23-24).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Як передбачено ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 490 ЦПК України).

Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України від 02.09.2014 року №27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», до територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області відносяться справи, підсудні Ленінському районному суду м. Луганська.

Згідно довідки в.о. керівника апарату Сватівського районного суду Луганської області, будь-які матеріали судової справи № 2-247/08 року за цивільним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Глорія Джинс» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, як і сама судова справа, після розгляду не була передана Ленінським районним судом міста Луганська до архіву Сватівського районного суду Луганської області (а.с.26).

У зв`язку з початком проведення АТО, судова справа залишилася на тимчасово окупованій території України.

Відповідно ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Таким чином, суд має вживати всіх можливих заходів для витребування необхідних документів, матеріалів, допиту свідків тощо, навіть за відсутності відповідних клопотань заявника. Це також випливає з висновків ВССУ у справі № 6-51905св12, де в ухвалі від 12 червня 2013 року зазначено, що для вирішення питання про відновлення провадження суддя повинен був вжити всіх заходів для витребування інших (крім тих, які були подані заявником) необхідних документів, у тому числі витребування документів із справ, які були виділені в окреме провадження.

В узагальненні практики розгляду судами деяких питань, пов`язаних із відновленням втраченого судового провадження, у тому числі на тимчасово окупованій території і в зоні АТО від 01.01.2017 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних i кримінальних справ звернено увагу, що в такій категорії справ суд на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК (в редакції 2004 р.) має сприяти встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації зі статистичної картки у справі, реєстру відправлення кореспонденції, копій документів, які збереглись в суді, а також інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» (АСДС) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР).

В наявній копії бази даних документообігу Ленінського районного суду м. Луганськ справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «Глорія Джинс» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - відсутня.

Представник заявника адвокат Грінченко В.М. надав суду належним чином завірену копію рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 27 березня 2009 року у справі № 2-247/08 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, з урахуванням зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження підлягає задоволенню в частині відновлення судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488-495 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-247/08 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Глорія Джинс» про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в частині рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 27 березня 2009 року, а саме:

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2009 року Ленінський районний суд м. Луганська в складі: головуючого - судді Запорожченко О.О.,

при секретарі Поповій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в м. Луганську за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Глорія Джине» про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2007 року до. Ленінського районного суду м. Луганська надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ЗАТ «Луганська швейна фабрика «Стиль» про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

Свій позов ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 обґрунтовує наступним.

13.08.1990р. в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини водія ЗАТ «Луганська швейна фабрика «Стиль» ОСОБА_3 , який керував належним відповідачеві транспортним засобом, був смертельно травмований чоловік позивачки та отримала тяжкі тілесні ушкодження неповнолітня донька позивачки ОСОБА_4 1983 року народження. З моменту травмування та до цього часу стан доньки позивачки вкрай тяжкий.

Позивачка ОСОБА_1 , як мати своєї недієздатної доньки ОСОБА_2 , інваліда І групи, рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 26.10.05р., була призначена її опікуном, та відповідно до ч. 2 ст. 242 ЦК України, є законним представником особи, визнаної недієздатною, яка згідно ч. 4 ст. 67 ЦК України, зобов`язана приймати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Позивачка зазначає, що на момент завдання шкоди здоров`ю, її донька була малолітньою. Завдання шкоди сталося 13.08.90р. тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.

Згідно ст. 462 ЦК України 1963р., в разі пошкодження здоров`я неповнолітнього, організація, що несе відповідальність за завдану шкоду, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням здоров`я потерпілого (лікування, протезування, сторонній догляд і т. д.).

Оскільки, обов`язок щодо відшкодування шкоди завданої здоров`ю ОСОБА_2 , у відповідача продовжує існувати до цього часу, позивачка вважає, що згідно гі. 4 Заключних та перехідних положень, до спірних правовідносин повинні бути застосовані положення ЦК України 2003р.

Згідно ст. 1199 ЦК України 2003р., у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Після досягнення потерпілим чотирнадцяти років юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, завданого йому до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Винність водія ОСОБА_3 в завданні шкоди здоров`ю ОСОБА_2 та наявність у відповідача зобов`язання відшкодовувати завдану шкоду та витрати пов`язані з лікуванням та доглядом доньки позивачки, встановлені вироком Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 1-80 від 04.02.94р. та рішенням Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 2-577 від 08.08.1994р.

Збитки, які понесла позивачка у зв`язку з ушкодженням здоров`я її доньки до 2006р. відшкодовано відповідачем у добровільному порядку.

Однак, у зв`язку з тим, що стан доньки позивачки до цього часу не покращився, ОСОБА_1 продовжує нести витрати, пов`язані з її лікуванням та утриманням.

Так, в період часу з листопада 2006р. по червень 2007р. відповідно до платіжних документів позивачка понесла витрати на лікування та догляд за ОСОБА_2 на загальну суму 11.102,41 грн.

Також, посилаючись на положення абз. 2 ч. 1 ст. 1199 ЦК України та п. З ч. 1 ст. 268 ЦК України, ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен відшкодувати шкоду, пов`язану з втратою працездатності ОСОБА_2 , виходячи з встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, за період часу з моменту досягнення нею 14- літнього віку, тобто з 17.09.1997р. та до липня 2007р. в сумі 21038,0грн.

Згідно ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Посилаючись на вищевказане положення чинного законодавства України позивачка просила суд зобов`язати відповідача відшкодовувати завдану каліцтвом шкоду наперед у розмірі мінімальної заробітної плати, встановленого чинним законодавством на конкретний період часу.

Крім того, позивачка зазначила, що у зв`язку з характером та тяжкістю пошкоджень здоров`я ОСОБА_2 , вона змушена постійно здійснювати за нею сторонній догляд та відповідно не має можливості працювати та отримувати заробітну плату.

З врахуванням того, що згідно висновків МСЕК, інвалідність ОСОБА_2 встановлена безстроково, позивачка вважає, що неотримана нею заробітна плата у зв`язку зі стороннім доглядом доньки, повинна бути врахована при визначенні додаткових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на майбутнє.

Також, позивачка вважає, що до складу додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на майбутнє, повинні бути включені витрати на лікування, які згідно платіжних документів в середньому складають 362,71 грн. на місяць.

Посилаючись на вищевказані обставини, а також на те, що відповідач відмовляється відшкодовувати витрати на лікування та догляд ОСОБА_2 , враховуючи те, що заявлені до стягнення суми грошових коштів раніше не були предметом судового розгляду, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування витрат на лікування доньки в сумі 11102,41 грн. та відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності доньки за період часу з 17.09.97р. по 01.08.2007р. в сумі 21038,0 грн., зобов`язати ЗАЛ «Луганська швейна фабрика «Стиль» здійснювати щомісячні платежі на її користь, які будуть складатися з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу - в якості відшкодування втрати працездатності доньки, з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу - в якості відшкодування на сторонній догляд доньки, а також суми середньомісячного розміру витрат на лікування доньки у розмірі 362,71 грн.

Під час попереднього судового розгляду справи до участі у її розгляді у якості належного відповідача було залучено Відкрите акціонерне товариство «Глорія Джине», яке є правонаступником ЗАТ «Луганська швейна фабрика «Стиль».

В ході судового розгляду справи позивачка подала заяву про залишення без розгляду її позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснювати щомісячні платежі на лікування ОСОБА_2 на майбутнє у розмірі середньомісячних витрат в сумі 362,71 грн. та у зв`язку зі спливанням часу та додатковими витратами на лікування та догляд за ОСОБА_2 збільшила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відшкодування витрат на лікування доньки, відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою її працездатності та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь відшкодування витрат на лікування доньки в сумі 39476,49 грн., відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності доньки за період часу з 17.09.97р. по 01.12.2008р. в сумі 28203,0грн., зобов`язати відповідача здійснювати на її користь щомісячні платежі, що будуть складатися з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу в якості відшкодування втрати працездатності доньки та з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним

Законодавством на конкретний період часу в якості відшкодування на сторонній догляд доньки.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково та надав суду письмовий відзив від 28.11.08р., в якому погодився з обгрунтованістю вимог щодо стягнення витрат на лікування, а також витрат на сторонній догляд у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати та витрат на постійний сторонній догляд в розмірі встановленої законодавством мінімальної заробітної плати на конкретний період.

Посилаючись на те, що під час завдання шкоди діяв ЦК УСРСР 1963р., стаття 83 якого не передбачала, що на вимоги, які пов`язані з ушкодженням здоров`я не розповсюджуються строки позовної давності, представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності до вимог в частині стягнення відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності ОСОБА_2 за період часу з 02.09.96р. по 01.01.04р. та не заперечував проти стягнення зазначеного відшкодування за період часу починаючи з 01.01.2004р.

Проти позовних вимог в частині стягнення відшкодування витрат на сторонній догляд на майбутнє, представник відповідача заперечував посилаючись на те, що потреба в сторонньому догляді на майбутнє має бути підтверджена висновком МСЕК або судово-медичною експертизою.

За клопотанням позивачки ухвалою суду від 16.01.08р. по справі була призначена судово-медична експертиза, на вирішення якої поставлені наступні запитання: яка втрата загальної та професійної працездатності ОСОБА_2 1983р.н. у зв`язку з наслідками отриманої травми; чи правильно надавалась медична допомога ОСОБА_2 1983р.н. у зв`язку з наслідками отриманої травми (чи правильно були дані призначення, чи застосовувалось лікування у зв`язку з отриманою травмою та її наслідками); якого медикаментозного лікування потребує ОСОБА_2 1983р.н., у зв`язку з наслідками отриманої травми; яких додаткових методів лікування потребує ОСОБА_2 1983р.н. у зв`язку з наслідками отриманої травми; чи потребує ОСОБА_2 1983р.н. санітарно-курортного лікування у зв`язку з наслідками отриманої травми; чи потребує ОСОБА_2 1983р.н. стороннього догляду у зв`язку з наслідками отриманої травми; яких спеціальних методах та предметах медичного догляду потребує ОСОБА_2 1983р.н. у зв`язку з наслідками отриманої травми; чи потребує ОСОБА_2 1983р.н. у

зв`язку з наслідками отриманої травми інвалідну коляску чи інші засоби пересування; якою є ступінь тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_2 1983р.н.

За результатами проведеної судово-медичної експертизи було складено висновок експерта № 217/69, яким встановлено, що ОСОБА_2 було завдано сочетану травму, тяжку черепно-мозкову травму, забиття головного мозку третього ступеню, субдуральну гематому, перелом кісток правої голені середньої третини, кісток правого передпліччя в нижній третині, забиття правої легені, травматичний шок третього ступеня, під капсульна гематома печінки. З 08.02.2000р. визнана інвалідом першої групи за наслідками тяжкої травми голови (12.08.1990р.) у вигляді енцефалопатії третього ступеню, різко вираженого спастичного тетрапареза з порушенням функції тазових органів, посттравматичної гідроцефалії, акинетичного аутизму з емоційними реакціями.

Безстроково з 08.02.2000р. у ОСОБА_2 за наслідками травми має 100 відсотків втрати загальної та професійної працездатності. Вищезазначені ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як за ознакою стійкої втрати працездатності так і за небезпечністю для життя.

Лікування отриманої ОСОБА_2 травми 12.08.90р. та її наслідків проводилось правильно та обгрунтовано. У зв`язку з наявністю наслідків черепно- мозкової травми ОСОБА_2 потребує реабілітаційну терапію, яка може включати метаболічну терапію, ноотропи, проти спазмові засоби, міорелаксанти та інші медичні препарати за призначенням, а також фізиотерапічне лікування (масаж, пасивна та активна гімнастика, іглорефлексотерапія та інше). Санітарно-курортне лікування ОСОБА_2 не показане, у зв`язку з тяжким неврологічним дефектом та неспроможністю себе обслуговувати.

У зв`язку з наявністю тяжких наслідків черепно-мозкової травми ОСОБА_2 потребує постійного стороннього та медичного догляду, протезуванні інвалідною коляскою, а також в засобах догляду за паралізованими хворими - функціональне ліжко, постільні приналежності, предмети особистої гігієни та інше.

Будь-яких значних поліпшень здоров`я у ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю тяжких стійких наслідків травми голови настати не може, а тому критерієм ефективності лікування (в тому числі лікування, що проводилось медичними закладами «Анкас» та «Примавера-Медика»), є стабілізація стану та підтримання життєвих функцій.

Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Глорія Джине» про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.1990р. в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини водія ЗАТ «Луганська швейна фабрика «Стиль» ОСОБА_3 , який керував належним відповідачеві транспортним засобом, був смертельно травмований чоловік позивачки та отримала тяжкі тілесні ушкодження неповнолітня донька позивачки ОСОБА_4 1983 року народження. З моменту травмування та до цього часу стан ОСОБА_2 вкрай тяжкий.

Через ушкодження здоров`я ОСОБА_2 позивачка несе витрати на її лікування та догляд. Відповідно до платіжних документів, копії яких містяться в матеріалах справи, в період часу починаючи з листопада 2006р. по листопад 2008р. позивачка понесла витрати на лікування ОСОБА_2 та її догляд на загальну суму 39476,49 грн.

Винність водія ОСОБА_3 в завданні шкоди здоров`ю ОСОБА_2 та наявність у відповідача зобов`язання відшкодовувати завдану шкоду та витрати пов`язані з лікуванням та доглядом ОСОБА_2 , встановлені вироком Ленінського

районного суду м. Луганська по справі № 1-80 від 04.02.94р. та рішенням Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 2-577 від 08.08.1994р.

Розглядаючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст. 462 ЦК України 1963р., чинного на момент ушкодження здоров`я неповнолітньої ОСОБА_2 , в разі пошкодження здоров`я неповнолітнього, організація, що несе відповідальність за завдану шкоду, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням здоров`я потерпілого (лікування, протезування, сторонній догляд і т. д.).

Оскільки, обов`язок щодо відшкодування шкоди завданої здоров`ю ОСОБА_2 , у відповідача продовжує існувати до цього часу, згідно до п. 4 Заключних та перехідних положень, до спірних правовідносин повинні бути застосовані положення ЦК України 2003р.

Згідно ст. 1199 ЦК України 2003р., у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я неповнолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

З огляду на вказане та приймаючи до уваги те, що понесені позивачкою витрати на лікування та догляд ОСОБА_2 не були раніше предметом судового розгляду, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми витрат на лікування та догляд ОСОБА_2 в розмірі 39476,49 грн.

Згідно ч. 2 ст. 1199 ЦК України, після досягнення потерпілим чотирнадцяти років юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 4 ст. 1199 ЦК України, якщо потерпілий не має професійної кваліфікації і після досягнення повноліття продовжує залишатися непрацездатним внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, завданого йому до повноліття, він має право вимагати відшкодування шкоди в обсязі не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевказане та приймаючи до уваги те, що після досягнення ОСОБА_2 повноліття, внаслідок ушкодження здоров`я, вона продовжує залишатися непрацездатною, суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача шкоди, пов`язаної з втратою працездатності ОСОБА_2 за період часу з 17.09.97р. по 01.12.2008р. в сумі 28203,0грн.

Заперечення представника відповідача проти позовних вимог в цій частині з посиланням на пропуск позивачкою строків позовної давності суд до уваги не приймає через наступне.

В період часу непрацездатності ОСОБА_2 починаючи з 17.09.1997р. по 01.01.04р., який оспорюється відповідачем, діяв ЦК УСРСР 1963р. статтею 83 якого було передбачено, що позовна давність не поширюється на вимоги, що випливають з порушення особистих немайнових прав.

Зважаючи на те, що право на життя та охорону здоров`я, є особистим немайновим правом фізичної особи, та на вимоги, що випливають з цього права позовна давність не поширюється, заперечення відповідача в цій частині є необгрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі

висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна.

Враховуючи вказане та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 згідно висновків МСЕК є інвалідом І групи безстроково та відповідно до висновків судово- медичної експертизи потребує постійного стороннього та медичного догляду, суд визнає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язати відповідача здійснювати на її користь щомісячні платежі, що будуть складатися з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу - в якості відшкодування втрати працездатності ОСОБА_2 та з суми мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу - в якості відшкодування на сторонній догляд ОСОБА_2 .

Заперечення відповідача в частині стягнення виплат на сторонній догляд в розмірі мінімальної заробітної плати з посиланням на п. 19 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.92р., яким передбачено, що розмір витрат на сторонній догляд не може бути меншим половини мінімальної заробітної плати, судом визнаються необгрунтованими, оскільки вказані приписи вищої судової інстанції не обмежують розмір таких витрат, а лише передбачають їх мінімальний розмір. Крім того п. 19 зазначених роз`яснень, стосується компенсацій, які виплачуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та відповідно не можуть бути застосовані до спірних правовідношень.

Заперечення відповідача про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення платежів на майбутнє через відсутність відповідних висновків МСЕК або висновків судово-медичної експертизи судом до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи міститься висновок МСЕК (а.с. 16, 17) про те, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, а також під час судового розгляду було проведено судово-медичну експертизу, згідно висновків якої встановлено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та за характером отриманих ушкоджень та наслідків цих ушкоджень потребує постійного лікування та спеціального медичного догляду.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 58-60, 212, 214-215, 218 ЦПК України, СУД,

ВИРІШИВ:

Поточнені позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Глорія Джине» про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я, задовольнити в повному' обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Глорія Джине» на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на лікування ОСОБА_2 в сумі 39476,49 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Глорія Джине» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності ОСОБА_2 за період часу з 17.09.97р. по 0 1.08.2007р. в сумі 21038,0 грн.

Зобов`язати Відкрите акціонерне товариство «Глорія Джине» в якості з ідшкодування втрати працездатності ОСОБА_6 сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячні платежі, в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу.

Зобов`язати Відкрите акціонерне товариство «Глорія Джине» в якості відшкодування витрат на сторонній догляд ОСОБА_6 сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячні платежі, в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на конкретний період часу.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через суд Ленінського района м.Луганська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий : Запорожченко О.О.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В.Крива