Номер провадження: 22-ц/813/5963/21
Номер справи місцевого суду: 947/551/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

розглянула у порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року (одноособово суддя Васильків О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

14.01.2020 року ОСОБА_5 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку майнової шкоди у розмірі 98 231,34 гривень і моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

13.01.2017 року на вул. стара Люстдорфська дорога в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області в напрямку від смт. Таїрове до проспекту Небесної Сотні з вини неповнолітнього ОСОБА_2 сталася ДТП (автомобіль зареєстрований на ОСОБА_3 ). В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.1 «а», 2.3 «б», 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП позивачу спричинені тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку; забій очних яблук; закрите ушкодження зв`язки правого колінного суглоба (заднього рогу), латерального меніска, медіальної колатеральної зв`язки ушкодження ротаційної манжети лівого плечового суглоба із подальшим розвитком посттравматичного теносіновиїту довгої головки двоглавого м`язку лівого плеча.

Ухвалою Овідіопольского районного суду Одеської області від 27.06.2019 року до ОСОБА_2 застосований примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що внаслідок ДТП позивачу спричинені матеріальна та моральна шкода, позивач просив про задоволення позову.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2020 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Суд стягнув: з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 11 342,01 гривень; моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень і в рівних частках судовий збір в розмірі 840,80 гривень і судовий збір у розмірі 1 000 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_5 не погодився із рішенням суду від 09.11.2020 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову у позовному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_7 зазначає:

Заочне рішення суду від 09.11.2020 року не відповідає вимогам п. 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач заперечував проти такого вирішення справи і цей факт підтверджується тим, що у судових засіданнях 28.09.2020 року та 09.11.2020 року представник позивача заявив клопотання про розшук відповідачів на підставі ст. 132 ЦПК України, також представник позивача в судовому засіданні по вищевказаної справі від 09.11.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 132 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача в справах за позовами про стягнення аліментів або про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, невідоме, суд ухвалою оголошує його розшук. Тому, на підставі вимог ст. 132 ЦПК України, представник позивача в судових засіданнях 28.09.2020 року та 09.11.2020 року заявив клопотання про розшук відповідачів, але незважаючи на вищевказану правову позицію позивача, суд відмовив у розшуку відповідачів і прийняв 09.11.2020 року заочне рішення, проти прийняття якого заперечував представник позивача.

Незважаючи на те, що відповідно до матеріалів справи ім`я позивача ОСОБА_1 , суд вказав ім`я позивача ОСОБА_7 , що не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції, при прийнятті рішення про стягнення з відповідачів моральної шкоди не взяв до уваги у повному обсязі всі обставини по справі і докази, які позивач надав суду на доведення своєї правової позиції про стягнення з відповідачів моральної шкоди

При прийнятті рішення про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, суд не взяв до уваги письмові докази, які позивач надав суду для доведення своєї правової позиції про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідачі не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Позивач ОСОБА_5 має посвідку на тимчасове проживання в Україні (а.с.8 т.1).

13.01.2017 року о 12 годині на вул. стара Люстдорфська дорога в с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області в напрямку від смт. Таїрове до проспекту Небесної сотні в м. Одесі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той час був неповнолітнім, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21134 № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , допустив зіткнення з транспортним засобом "Opel-Astra" № НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_5 , допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.1 «а», 2.3 «б», 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку; забою очних яблук; закритого ушкодження зв`язки правого колінного суглоба (заднього рогу), латерального меніска, медіальної колатеральної зв`язки ушкодження ротаційної манжети лівого плечового суглоба із подальшим розвитком посттравматичного теносіновиїту довгої головки двоглавого м`язку лівого плеча, які були небезпечними для життя постраждалого і потягли за собою розлад здоров`я більше ніж на 3 тижні (більше ніж 21 день), що згідно п.п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.13-15,41 т.1).

Ухвалою Овідіопольского районного суду Одеської області від 27.06.2019 року до ОСОБА_2 , як до неповнолітнього, судом застосовані заходи примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_4 (а.с. 13-15 т.1).

14.01.2020 року ОСОБА_5 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку матеріальної шкоди у розмірі 98 231,34 гривень і моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень. На підтвердження матеріальної і моральної шкоди надав, зокрема, копії фіскальних чеків, а також копії чеків на придбання ліків із призначеннями лікарів, які подані в декількох примірниках (а.с.66-127 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової та моральної шкоди, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, виходив з того, що шкода підлягає відшкодуванню у солідарному порядку з ОСОБА_2 та його батьків ОСОБА_8 і ОСОБА_4 с. 201-206).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду з таких підстав.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ст. 1166 ч.ч.1-3, ст. 1167 ч.ч.1,2 п.1 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1187 ч.1, ст. 1188 ч.1 п.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

Внаслідок ДТП, яка мала місце 13.01.2017 року за участі відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (станом на 13.01.2017 року був неповнолітнім) і позивача ОСОБА_5 , які керували транспортними засобами, внаслідок чого сталася ДТП, винним в якому визнаний ОСОБА_2 , який керував автомобілем ВАЗ-21134 № НОМЕР_1 , позивачу ОСОБА_5 з вини ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку; забою очних яблук; закритого ушкодження зв`язки правого колінного суглоба (заднього рогу), латерального меніска, медіальної колатеральної зв`язки ушкодження ротаційної манжети лівого плечового суглоба із подальшим розвитком посттравматичного теносіновиїту довгої головки двоглавого м`язку лівого плеча, які віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

14.01.2020 року ОСОБА_5 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку майнової та моральної шкоди.

Станом на січень 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття.

Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття, ст. ст. 30 ч.1, 34 ч.1 ЦК України).

Обов`язок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (батьків ОСОБА_2 ) щодо відшкодування шкоди припинився з досягненням ОСОБА_2 повноліття, з вини якого позивач ОСОБА_5 зазнав тілесних ушкоджень і моральних страждань.

Зважаючи на те, що станом на січень 2020 року відповідач ОСОБА_2 мав повну цивільну дієздатність, внаслідок досягнення ним, як особою, яка завдала шкоди, повноліття, обов`язок його батьків відшкодувати шкоду припинився, не зважаючи на те, що станом на 30.11.2019 року (час набуття ОСОБА_2 повноліття), шкоду не було відшкодовано.

З огляду на викладене, майнову і моральну шкоду позивачу повинен відшкодувати саме відповідач ОСОБА_2 .

Позовна заява про відшкодування шкоди підлягає задоволенню частково зважаючи на наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. ст. 76-81).

На підтвердження майнових витрат позивач надав суду копії фіскальних чеків, медичні призначення і копії чеків на придбання медичних препаратів, а також докази про проходження медичних обстежень (а.с.16-41 т.1).

Копії фіскальних чеків, медичні призначення і копії чеків на придбання медичних препаратів, а також докази про проходження медичних обстежень, що знаходяться на а.с.66-127 т.1 ідентичні копіям, що містяться на а.с.16-41 в т.1.

З наданих позивачем письмових доказів, належними і допустимими доказами є наступні: чеки від 14.01.2017 року на суму 81,14 гривень і 176,33 гривень (а.с.29,72,96,107,122 т.1); чеки на суму 267,39 гривень, 65,83 гривень, 10,90 гривень (а.с.28,29,72 зворот,96 зворот,107 зворот,122 зворот т.1); чек від 16.01.2017 року на суму 195,95 гривень (а.с.20,74,81,109,123 т.1); чек на суму 410,95 гривень від 13.01.2017 року (а.с.20 зворот,74 зворот,81 зворот,109 зворот,123 зворот т.1); чек на суму 1 220,70 від 14.02.2017 року (а.с.3075 зворот,110 зворот,124 т.1); рахунок на 480 гривень від 26.01.2017 року (а.с.33 т.1).

Згідно виписного епікризу №559 від 20.01.2017 року, ОСОБА_5 проходив курс лікування внаслідок отримання ним 13.01.2017 року під час ДТП тілесних ушкоджень, віднесених до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, йому призначалось відповідне лікування і обстеження, витрати на лікування підтверджуються вказаними доказами. Розмір витрат на лікування підтверджений на суму 2 900,19 гривень (81,14+176,33+267,39+65,83+10,90+195,95+410,95+ 1 220,70+480).

Наявні в матеріалах справи інші фіскальні чеки на придбання ліків за 2016 рік (до ДТП) і через значний час після ДТП (з травня 2017 року по 2019 роки) викликають сумніви, зокрема у зв`язку з тим, що ліки були придбані через значний час після проходження лікування внаслідок ДТП, без аналізу і обґрунтувань доказів медичних показань, які були б пов`язані з ДТП, крім того, у серпні 2018 року позивач перебував на лікуванні у стаціонарі з діагнозом: інтоксикаційний синдром на фоні перенесеної корі (а.с.35 т.1).

Оцінюючи докази витрат на лікування щодо їх належності, допустимості і достовірності окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір майнової шкоди у вигляді витрат на лікування підтверджений на суму 2 900,19 гривень і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Підставою цивільно-правової відповідальності є скоєння цивільного правопорушення.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та духовних страждань; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Крім того, суд має враховувати: стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих обставинах; ступінь зниження престижу, ділової репутації; час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування маральної (немайнової) шкоди»).

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (постанова ВС суду від 25.08.2020 року по справі №372/3192/18).

Визначаючи розмір моральної шкоди колегія суддів бере до уваги наступне.

Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 позивач зазнав фізичних та душевних страждань у зв`язку зі спричиненням йому під час ДТП тілесних ушкоджень, віднесених до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, конкретні обставини справи, а саме, тяжкість вимушених змін у життєвих обставинах позивача (позивач був вимушений значний час проходити лікування і курс реабілітації для відновлення стану здоров`я).

Виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, що буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є неналежними відповідачами, колегія суддів відмовляє ОСОБА_5 у позові до ОСОБА_3 і ОСОБА_4

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника ОСОБА_5 у скарзі, що заочне рішення суду від 09.11.2020 року не відповідає вимогам п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач заперечував проти такого вирішення справи, тобто позивач заперечував проти прийняття судом заочного рішення, приймаються до уваги, оскільки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Доводи представника позивача, що суд необґрунтовано відмовив в розшуку відповідачів, а також у стягненні з відповідачів витрат на правочину допомогу, - не заслуговують на увагу.

Якщо місце перебування відповідача в справах за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, невідоме, суд ухвалою оголошує його розшук (ст. 132 ч.1 ЦПК України).

В суді ОСОБА_5 заявлені і відповідно судом вирішувались вимоги про відшкодування шкоди у порядку § 1 глави 82 ЦК України (загальні положення про відшкодування шкоди), разом з тим, питання про розшук відповідача можливий у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, які вирішуються у порядку § 2 глави 82 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю).

В матеріалах справи наявні належні та допустимі докази постійного місця реєстрації, тобто постійного місця проживання відповідачів ( а.с. 152-159, 164-167, 189-191 т.1).

Витрати на правничу допомогу адвоката, всупереч ст. 137 ЦПК України, не підтверджені належними та допустимими доказами, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Відповідач ОСОБА_9 , який станом на час пред`явлення позову досяг повноліття, спричинив позивачу майнову і моральну шкоду, тому порушене право позивача підлягає захисту судом шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ст. 376 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив і неправильно застосував норми матеріального права ст. ст. 23, 30, 34 ЦК України і норми процесуального права ст. ст. 76-81 ЦПК України, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Щодо сповіщення відповідачів про перебування справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції двічі надсилав відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 копії постанов суду про відкриття апеляційного провадження, 27.02.2021 року і 12.05.2021 року до суду повернулись повідомлення Укрпошти про те, що кожен з відповідачів «відсутній за вказаною адресою», тобто за адресою місця реєстрації і фактичного проживання (а.с.3-5,13-15 т.2).

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ст. 128 ч.5 п.п.3,4 ЦПК України)

Виходячи з вимог п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_10 вважаються такими, що повідомлені 27.02.2021 року про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

За подання позовної заяви про відшкодування майнової шкоди позивач не сплачував судовий збір із посиланням на ст.5 ч.1 п.6 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, судовий збір у розмірі 840,80 гривень (станом на 01.01.2020 року) підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь держави.

За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 гривень станом на 01.01.2020 року).

За вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач сплатив 1 000 гривень (а.с.7 т.1), тобто менше встановленого п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, крім того, відшкодуванню підлягають витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 500 гривень (а.с.223 т.1). Недоплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 102 гривень (за розгляд справи в суді першої інстанції), а також у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 653 гривень /2102х150%=3 153-1500/) підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ч.ч.1-3 ЦПК України).

На підтвердження судових витрат позивач, всупереч ст. 137 ч.3 ЦПК України, не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги адвокатом Тізул О.І., у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Одесі) на користь ОСОБА_1 (посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 від 05.12.2019 року) на відшкодування майнової шкоди 2 900,19 гривень, на відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, судові витрати у вигляді судового збору 1 000 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції і 1 500 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Одесі) на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 102 гривень і за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 653 гривень.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 09.06.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков