П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 30 " листопада 2021 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 263/4028/21

Номер провадження 22-ц/804/2952/21

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Лопатіної М.Ю.,Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Держава Україна в особі Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Відокремлений підрозділ Департаменту внутрішньої безпеки НПУ - Донецьке управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року головуючого судді Васильченко О.Г. зі складанням повного тексту судового рішення 21 жовтня 2021 року по цивільній справі про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення не отриманих доходів, стягнення з державного бюджету України моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Відокремленого підрозділу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Держави України в особі Державної казначейської служби про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення не отриманих доходів, стягнення з державного бюджету України моральної шкоди,в якому з урахуванням уточнення позовних вимог ,просив :

-стягнути з Державного бюджету України шляхом беззаперечного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України моральну шкоду на його користь в розмірі 42 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається рівнем розміру мінімальної заробітної плати, прийнятої в Україні на момент винесення рішення суду;

-стягнути з Державного бюджету шляхом беззаперечного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, солідарно на його користь витрати понесені під час судового провадження у розмірі 20 884,62 грн;

-стягнути шляхом беззаперечного списання з відповідного рахунку Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на його користь доходи, які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, а саме різницю розміру грошового забезпечення між посадою старшого інспектора з особливих доручень УПД ГУНП в Донецькій області та за посадою начальника відділу УПД ГУНП в Донецькій області в сумі 40 768,60 грн;

-зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України направити лист до Головного Управління Національної поліції в Донецькій області в якому спростувати інформацію, що ОСОБА_1 порушив антикорупційне законодавство та вчинив правопорушення пов`язане з корупцією.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив,що у 2016 року він займав посаду командира роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної служби у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної служби ,одночасно з цим виконував обов`язки командира батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі,згідно наказу № 3902 від 07 листопада 2016 року.

У 2017 році позивачем подано рапорт до ГУНП в Донецькій області щодо призначення на посаду начальнику відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області .

06 червня 2017 року за запитом управління кадрового забезпечення ГУНП в Донецькій області від 02 червня 2017 року № 1625/12/01-2017,задля призначення на вищезазначену посаду позивача його було опитано з метою всебічного та об`єктивного вивчення особистості позивача працівниками Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Відповідно до листа внутрішньої безпеки від 14 червня 2017 року № кн.-В-26/42-04/01-2017,позитивного рішення щодо його призначення на посаду начальника відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності ГУНП в Донецької області ,не прийнято,без додаткового пояснення причин.

У зв`язку з цим рішенням для позивача настали негативні наслідки, а саме :

- призначення на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу нагляду за станом доріг управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області з меншим грошовим забезпеченням та нижчою за штатним розписом, яка була в подальшому скорочена, у зв`язку з реорганізацією, що спричинило додаткові зміни в його житті, які вплинули на моральний стан і викликали сумніви стосовно можливості залишитись без роботи та коштів на існування;

- довелось змінити напрямок трудової діяльності, адаптуватись до нових кваліфікаційних вимог та призначатись на посаду старший інспектора з особливих доручень контролю за обігом зброї Управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області.

В подальшому, відсутність позитивного рішення з боку посадових осіб внутрішньої безпеки, щодо його призначення, без роз`яснення причин, призвели до шкоди репутації позивача серед особового складу поліції та виникнення сумнівів про його добропорядність у керівництва ГУНП в Донецькій області та колег, що відобразилось на стані його фізичного та емоційного здоров`я.

В червні 2017 року позивачу стало відомо, що працівники внутрішньої безпеки начебто виявили порушення антикорупційного законодавства при заповненні ним декларації.В подальшому начальником внутрішньої безпеки направлено лист керівництву ГУНП в Донецькій області, в якому стверджувалось, що позивач, подав недостовірні данні під час декларування та в його діях вбачається ознаки правопорушення пов`язані з корупцією.

Для ОСОБА_1 це мало негативні наслідки, що виразились у принижені честі, гідності і ділової репутації, оскільки він був публічною особою та займав посаду з високим ризиком корупції, до нього була прикута увага громадськості та керівництва.

Дана недостовірна інформація, яка розповсюджувалась посадовими особами внутрішньої безпеки , виразилась у загостренні стосунків з близькими родичами, у зв`язку з тим, що він був переведений до ГУНП в Донецькій області, через неправомірні дії з боку працівників Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області ДВБ НПУ, на посаду з меншим грошовим забезпеченням. Його постійні хвилювання з приводу розповсюдження недостовірної інформації працівниками внутрішньої безпеки призводили до нанесення незворотної шкоди як морального, так і фізичного здоров`я.

Вищезазначена ситуація стала каталізатором довго триваючого душевного страждання, у зв`язку з чим, він постійно повинен був доводити, що жодного правопорушення не вчиняв, та дії посадових осіб носять неправомірний характер.

26 вересня 2017 року співробітниками Департаменту внутрішньої безпеки направлено лист до ГУ НП в Донецької області щодо проведення службового розслідування.

12 жовтня 2017 року на підставі наказу ГУ НП в Донецької області розпочато службове розслідування з метою встановлення фактів, викладених в листі внутрішньої безпеки .

Крім того, працівниками внутрішньої безпеки збиралася інформація стосовно його та членів його родини,отримувалась інформація про осіб,які зареєстровані та проживають за адресою місця мешкання,допитувались сусіди,родичі ,все це спричиняло додаткові конфлікти в родині,викликало постійний стрес.Працівниками внутрішньої безпеки порушені вимоги ст.32 Конституції України та з їх боку було втручання в його особисте та сімейне життя.

26 жовтня 2017 року працівниками внутрішньої безпеки складено протокол відносно нього про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21 листопада 2017 року у зв`язку з порушенням порядку ініціювання складання адміністративного протоколу та без затвердженого перед цим висновку Національного агентства з питань запобігання корупції, справа про адміністративне правопорушення закрита на підставі п.1 ст.247 КУАП.

В результаті незаконних дій співробітників внутрішньої безпеки , постійного психологічного тиску, позивачу довелось звертатись за медичною допомогою, а саме 18 листопада 2017 року (11 діб стаціонарного лікування), 09 квітня 2019 року (11 діб стаціонарного лікування), 20 травня 2020 року (27 діб стаціонарного лікування).

До викладених подій, що виразились в незаконних діях окремих співробітників внутрішньої безпеки , за медичною допомогою з такими діагнозами позивач не звертався.

Згадування прізвища позивача в контексті розслідування корупційних справ до яких він не мав жодного відношення прямо свідчить про суттєве втручання в його права та законні інтереси.

Під час вирішення питання про наявність моральної шкоди слід врахувати те, що позивач впродовж багатьох років є публічною особою.Зокрема, був виконуючим обов`язки заступника командира батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Національної поліції України, виконуючим обов`язки командира батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполь Національної поліції України, а тому безпідставне поширення інформації про нього як про особу, яка причетна до скоєння корупційних правопорушень, негативно впливає на суспільну оцінку його якостей в очах оточуючих.Своїми незаконними діями посадові особи внутрішньої безпеки завдали позивачу моральну шкоду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Відокремленого підрозділу Департаменту внутрішньої безпеки НПУ- Донецьке управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не отриманих доходів, стягнення з державного бюджету України моральної шкоди, стягнення з державного бюджету України та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України судових витрат - закрито, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема зазначаючи, що висновки суду першої інстанції порушують та прямо суперечать нормам процесуального права, оскільки заява про визначення заподіяної шкоди подана ним відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», отже підпадає під юрисдикцію загальних судів та повинна розглядатись в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Назарова І. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки з тексту позову та зі змісту позовних вимог, викладених в заяві позивачем, вбачається, що спір переданий на розгляд суду в порядку цивільного провадження стосується проходження позивачем публічної служби.

Інші учасники судового розгляду правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися , що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги .У судовому засіданні апеляційного суду проведеному в режимі відеоконференції представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Назарова І.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,судове рішення залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду представник Державної казначейської служби України не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства,а належить до компетенції адміністративного суду,а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив,що підставою звернення позивача до суду є той факт, що порушені його права працівниками Донецького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України при вирішенні питання для призначення його на посаду начальника відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецької області, а саме неправомірний збір даних, складання листа Департаменту внутрішньої безпеки від 14 червня 2017 року про прийняття негативного рішення відносно його призначення на посаду, збір даних про його родину, допит сусідів, направлення запитів до ЖСК для складання протоколу про адміністративне правопорушення, спрямування листа до ГУ НП в Донецької області щодо проведення службового розслідування. Позивач зазначає, що йому була завдана моральна шкода,однак в позовній заяві підставою для звернення позивача до суду вказаний не факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме незаконні дії посадових осіб внутрішньої безпеки Національної поліції України,безпідставність поширення ними інформації про нього як про особу,яка причетна до скоєння корупційних правопорушень , саме цей факт та його наслідки є предметом даного спору, саме з цим пов`язані позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, недоотриманих доходів ,які ОСОБА_1 міг би реально одержати за звичайних обставин,якби його право не було порушене,а саме різницю розміру грошового забезпечення між посадою старшого інспектора з особливих доручень УПД ГУНП в Донецькій області та за посадою начальника відділу УПД ГУНП в Донецькій області в сумі 40 768,60 грн, зобов`язання виконання відповідачем певних дій.

З тексту позову та зі змісту позовних вимог (т.1.а.с.1-12,202-202), викладених позивачем, вбачається, що спір переданий на розгляд суду в порядку цивільного провадження стосується проходження позивачем публічної служби, а саме вирішення питання щодо призначення його на посаду начальника відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності ГУ НП в Донецькій області, в зв`язку з чим даний спір повинен розглядатися в порядку, передбаченому КАС України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Так, у ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно вимог ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункти 8, 9 частини першої статті 4 КАС України ).

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України ).

За правилами пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом № 580-VIII.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ і цей позов подав,де юридичною особою публічного права виступає саме Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, тобто до суб*єкта владних повноважень,щодо неправомірності дій по збиранню інформації даних для вирішення питання щодо призначення на посаду начальника відділу забезпечення безпеки дорожнього руху управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області, щодо прийняття негативного рішення відносно призначення ОСОБА_1 на посаду,збір даних про його членів сім*ї та родину,допит сусідів, направлення запитів до різних установ для складання протоколу про адміністративне правопорушення ,спрямування листа до Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо проведення службового розслідування ,складання адміністративного протоколу про правопорушення, передбаченного ч.4 ст.172-6 КУпАП,недоотримання доходів ,які б позивач міг би реально отримати за звичайних обставин ,а саме різницю грошового забезпечення між посадами.

Визначальною ознакою для правильного вирішення питання є характер спірних правовідносин ,із яких виник спір, а тому посилання апелянта на Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та розгляд справи в порядку цивільного судочинства не є слушним.

За викладених обставин,враховуючи суть спірних правовідносин,апеляційний суд вважає правильними висновки суду,що спори,пов*язані з питаннями реалізації правового статусу особи,яка перебуває на посаді публічної служби,від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби,підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 03 грудня 2021 року.

Судді: