Справа № 203/3216/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає примусовому виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2020 року у справі №203/3216/19 з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» була стягнута заборгованість за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп. На виконання постанови 17.02.2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист, за яким 26.04.2021 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було відкрито виконавче провадження №65266732. 30.12.2020 року ТОВ «ЦРЕМ» на його картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», було перераховано кошти в сумі 35420 грн. Згідно меморіального ордеру №L0128YMYNO від 28.01.2021 року повернуто лише 8855 грн. Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-210126/4248 від 29.01.2021 року грошові кошти перераховані в межах залишку. Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-210121/7200 від 17.02.2021 року на підставі ст.1071 ЦК України, ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.п.1.1.2.1.2, 1.1.3.1.5, 2.1.1.3 Умов та Правил в АТ КБ «Приватбанк» списано з його рахунку заборгованість в розмірі 26565 грн. Отже, вимоги за виконавчим листом про стягнення з нього на користь банку заборгованості в сумі 26420 грн. 37 коп., було виконано. В зв`язку з цим, заявник на підставі ст.432 ЦПК України просив визнати виконавчий лист у справі №203/3216/19 від 17.02.2021 року про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.09.2021 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Також ухвалою від 09.09.2021 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Представники заінтересованих осіб за неодноразовими викликами до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи №203/3216/19, що в рамках останньої постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2020 року було частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп.

На виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили, 17.02.2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист, який банком предявлено для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), де за постановою державного виконавця від 26.04.2021 року було відкрито виконавче провадження №65266732.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст.599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2020 року було частково задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 06.09.2010 року, яка утворилась станом на 12.06.2019 року та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп.

При цьому, судом було визнано безпідставними вимоги банку про стягнення відсотків за користування кредитом та неустойки, оскільки порядок нарахування та сплати останніх не було погоджено сторонами в передбаченому законом порядку.

Крім того, достроково стягнувши заборгованість за тілом кредиту, банк в силу законом позбавлений в подальшому права нарахування відсотків та неустойки, а має лише право на захист свої прав та інтересів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

З наданих заявником відомості про розподіл витрат, меморіального ордеру та відповіді банку на звернення вбачається, що 30.12.2020 року ТОВ «ЦРЕМ» на картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 35420 грн., з яких згідно меморіального ордеру №L0128YMYNO від 28.01.2021 року фактично було зараховано кошти в сумі 8855 грн.

Решта коштів в сумі 26565 грн., згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-210121/7200 від 17.02.2021 року на підставі ст.1071 ЦК України, ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.п.1.1.2.1.2, 1.1.3.1.5, 2.1.1.3 Умов та Правил в АТ КБ «Приватбанк», була списана на рахунок погашення заборгованості за кредитом по рахунку НОМЕР_1 .

Вказаний рахунок НОМЕР_1 відповідає номеру кредитної картки, виданої ОСОБА_1 в рамках договору від 06.09.2010 року (довідка про видачу кредитних карток міститься в матеріалах справи), що свідчить про те, що списання банком коштів в сумі 26565 грн. відбулось саме в рахунок погашення заборгованості за договором від 06.09.2010 року, стягнутої постановою апеляційного суду від 09.06.2020 року.

Про вказане свідчить також свідчить повідомлення АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-210121/7200 від 17.02.2021 року з посиланням, зокрема, на ст.1071 ЦК України.

Сума списаних коштів в розмірі 26565 грн., перевищу суму стягнутої судовим рішенням заборгованості в розмірі 26420 грн. 37 коп.

Вказане свідчить про те, що банк, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1071 ЦК України списав з рахунка боржника ОСОБА_1 стягнуту за судовим рішенням заборгованість в повному обсязі та таке списання відбулось до видачі судом виконавчого листа та його пред`явлення для примусового виконання.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви та наявність передбачених ст.432 ЦПК України підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 17.02.2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №203/3216/19 на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.598,599,1071 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,211,223,258-260,432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає примусовому виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий лист, виданий 17 лютого 2021 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №203/3216/19 на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 26420 грн. 37 коп.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2021 року.

Суддя С.Ю.Казак