Справа № 556/1671/20
Провадження № 2/565/235/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1 ,

- представника позивачки - адвоката Басюка М.Ю.,

- відповідача - ОСОБА_2 ,

- представника відповідача - адвоката Волощука П.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення повнолітньою дитиною 23 років, за умови продовження навчання. В обгрунтування цих вимог позивачка зазначила наступні обставини. Між нею і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований 20 липня 2001 року Кузнецовським РАГС Рівненської області. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Вказаний шлюб розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області вчинено актовий запис №160 від 08 грудня 2005 року. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2002 року на відповідача покладено обов`язок по виплаті аліментів в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 1/2 (одної другої) неоподатковуваного мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з доводами ОСОБА_1 станом на сьогодні на її повному утриманні знаходиться повнолітній син ОСОБА_3 , котрий навчається за державним замовленням на ІІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Теплоенергетика» в Львівському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка». ОСОБА_3 щоденно витрачає кошти на придбання засобів гігієни, сезонного одягу, медикаментів, продуктів харчування, підручників, канцелярського приладдя, оплату проїзду до місця навчання. Позивачка вказала, що нею придбаний ноутбук, рюкзак для ноутбука та миша, загальною вартістю 27497 (двадцять сім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. ОСОБА_3 позбавлений можливості влаштуватись на підробіток, оскільки в денний час має заняття у коледжі. Окрім цього, повнолітній син перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозами: хронічний гастродуоденіт, міопія слабкого ступеня, ДЖВШ. ОСОБА_1 зазначила, що всі витрати по утриманню повнолітнього сина несе вона одна, проте працює прибиральником виробничих приміщень у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» і її заробітної плати в сумі 10000 (десять тисяч) грн. в місяць не вистачає на утримання сина. Згідно з обгрунтуваеннями позову відповідач в добровільному порядку не виконує батьківських обов`язків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, хоча є особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, отримує постійний дохід, оскільки працює на посаді чергового помічника коменданта у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Зміст відзиву свідчить, що відповідач частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме у наявності в їх спільного сина потреби в матеріальному утриманні батьками на період його навчання. Відповідач вказав, що твердження позивачки про його відмову від надання добровільної допомоги з утримання повнолітнього сина є цілком надуманими. Згідно з доводами ОСОБА_2 він не відмовляється і ніколи не відмовлявся від утримання спільного сина, розуміє свій обов`язок по утриманню дитини і добровільно виконує його. Разом з цим ОСОБА_2 вказав, що він не погоджується із розміром аліментів, який заявлений ОСОБА_1 , та згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_3 в розмірі 1/7 (одної сьомої) частки свого заробітку (доходу) до 01 березня 2022 року. Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 в частині розміру аліментів, відповідач зазначив у відзиві, що мінімальний гарантований державою розмір аліментів не встановлений для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вважає, що при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина має бути враховано, що він має статус учасника бойових дій, тому його син як дитина учасника бойових дій відповідно до ч.7 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має можливість користуватися встановленими законодавством пільгами та отримувати державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти у державних та комунальних закладах освіти. Зокрема, його статус учасника бойових дій звільняє ОСОБА_3 від оплати за проживання в гуртожитку, що підтверджується листом ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» №118 від 12 квітня 2021 року, а також дозволяє його сину отримувати соціальну стипендію, що підтверджується довідкою про доходи №177 від 05 жовтня 2020 року. Згідно з доводами ОСОБА_2 повнолітній син ОСОБА_3 не перебуває на повному утриманні позивачки, оскільки має власний дохід у вигляді соціальної стипендії та частково себе утримує самостійно. Окрім цього, відповідач пояснив, що до досягнення сином повноліття він стабільно (щомісячно) сплачував аліменти на його утримання в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів заробітку і не ухилявся від вказаного обов`язку щодо утримання дитини, в тому числі у період навчання з 01 вересня 2018 року до 28 вересня 2020 року. У відзиві ОСОБА_2 також зазначив, що сезонний одяг, медикаменти, підручники (канцелярія) та проїзд до місця навчання не є щоденними витратами. Проїзд до місця навчання, судячи з наданих проїзних документів, здійснюється ОСОБА_3 нерегулярно по вихідних днях. Покликаючись на довідку №890 від 05 жовтня 2020 року, відповідач вказав, що так як повнолітній син продовжує навчання до 01 березня 2022 року, то стягнення аліментів на його утримання за наявності обґрунтованих підстав можливе лише до 01 березня 2022 року, а не до досягнення 23 років. За таких обставин, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріплений в ст.141 СК України, ОСОБА_2 вважає, що запропонована ним сума аліментів в розмірі 1/7 (одної сьомої) частки від його доходу, яка буде становити 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 29 коп., перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня 2021 року, буде достатньою для забезпечення необхідних потреб сина на період його навчання.
26 квітня 2021 року позивачка ОСОБА_1 подала в суд заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що 08 листопада 2020 року син сторін ОСОБА_3 впав з висоти другого поверху і отримав травму у виді закритого компресійного перелому тіла хребця L1 I ступеня, закритий перелом куприка, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого №27858. У зв`язку з цим йому призначено лікування ЛФК, масаж спини, хода в корсеті впродовж 5 місяців. Із 08 листопада 2020 року до 16 листопада 2020 року син ОСОБА_4 проходив амбулаторне лікування в КНП «Швидка медична допомога м.Львова». 16 листопада 2020 року його перевезено з лікарні м.Львова до м.Вараш та сплачено за надані послуги 5800 (п`ять тисяч вісімсот) грн., що підтверджується квитанцією від 16 листопада 2020 року. Із 16 листопада 2020 року до 15 грудня 2020 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня», що підтверджується епікризом №2978. Позивачка вказала, що на лікування сина було витрачено приблизно 6000 (шість тисяч) грн. 20 квітня 2021 року йому встановлено третю групу інвалідності до 01 травня 2022 року і призначено лікування, що потребує чималих коштів, що підтверджується довідкою від 20 квітня 2021 року та індивідуальною програмою реабілітації інваліда №524. Згідно з доводами ОСОБА_1 її заробітної плати недостатньо, щоб покрити всі витрати на навчання і лікування та подальшу реабілітацію сина. ОСОБА_4 неспроможний влаштуватися на роботу, оскільки він навчається на денній формі навчання. Відповідач інших непрацездатних дітей не має, працює у військовій частині НОМЕР_1 та отримує достойну заробітну плату, ніякими хронічними захворюваннями не хворіє та фізичних вад не має. За таких обставин, позивачка вбачає підстави для збільшення розміру позовних вимог і просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (одної третьої) частини усіх видів його заробітку до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.
У відзиві на заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 зазначив такі заперечення. На переконання відповідача, відповідно до ч.1 ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей у випадку, якщо у зв`язку з навчанням останні потребують матеріальної допомоги. Між фактом навчання і потребою в матеріальній допомозі, яка виникла внаслідок цього, існує правовий зв`язок. Верховний Суд у своїй постанові від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18 вказав, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, логічним є висновок про те, що при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати лише те, що безпосередньо пов`язане з фактом навчання повнолітнього сина чи доньки. На думку ОСОБА_2 , травмування ОСОБА_3 , отриманого при падінні з висоти другого поверху, та його лікування у зв`язку з цим не має відношення до навчання повнолітнього сина та відповідно не породжує передбаченого законодавством його (відповідача) обов`язку щодо утримання ОСОБА_3 на період лікування. Звернення позивачки із заявою про збільшення позовних вимог вважає нічим іншим, як безпідставним і необґрунтованим намаганням стягнути з нього в свою користь якомога більшу суму коштів. Вказана заява є фактично поданням окремого позову з іншими підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачкою заяви в якості збільшення розміру позовних вимог. Підставою позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є саме навчання повнолітньої дитини. В той час, як підставою подання заяви позивачки про збільшення позовних вимог є лікування повнолітньої дитини. За своєю суттю заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог є позовною заявою про відшкодування додаткових витрат на дитину. Верховний Суд у постанові у справі №622/373/16-ц від 29 січня 2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначене кореспондується із положеннями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Потреба повнолітнього сина ОСОБА_3 у матеріальній допомозі, яка виникла у зв`язку з травмуванням та подальшим лікуванням, не є тим юридичним фактом, який породжує обов`язок батьків утримувати свого повнололітнього сина, який продовжує навчання. Згідно з доводами ОСОБА_2 поданням такої заяви позивачка просить суд не про збільшення позовних вимог, а під виглядом аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, просить суд стягнути з нього додаткові витрати, понесені нею на лікування сина. На думку відповідача, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві. Вважає неправомірним під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. При цьому ОСОБА_2 вказав, що він категорично не погоджується з розміром аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зазначеним позивачкою, та на сьогодні згоден допомагати матеріально своєму повнолітньому синові ОСОБА_3 у розмірі 1/7 (одної сьомої) частки від заробітку (доходу) щомісяця.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені позовні вимоги з врахуванням заяви про їх збільшення та просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач протягом вісімнадцяти років не цікавився своїм сином, не приймав участі у його вихованні, розвитку, навчанні та лікуванні. До досягнення ОСОБА_3 повноліття на його утримання ОСОБА_2 сплачував аліменти відповідно до рішення суду. Згідно з доводами ОСОБА_1 її повнолітній син потребує матеріальної допомоги з боку свого батька відповідача у зв`язку з необхідністю продовження навчання та за станом свого здоров`я, яке погіршилось у зв`язку із травмою після падіння з висоти. Про травму ОСОБА_3 для ОСОБА_2 не розповідала, оскільки вважає, що відповідач повинен сам проявляти ініціативу та цікавитися життям свого повнолітнього сина. Позивачка пояснила, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з хворобою очей і дискінезією жовчевивідних шляхів. Після отриманої травми закритого компресійного перелому тіла хребця L1 I ступеня, закритого перелому куприка він упродовж 1 місяця лікувався стаціонарно і в подальшому амбулаторно. На теперішній час повнолітній син пересувається самостійно, але не може ходити протягом тривалого часу. Має болі в попереку, в голові і нижніх кінцівках. Йому встановлено ІІІ групу інвалідності строком на один рік. За станом здоров`я ОСОБА_3 перебуває під наглядом травматолога і невропатолога, потребує стаціонарного лікування двічі на рік, а також дороговартісного лікування та реабілітації протягом тривалого періоду часу. Окрім цього, він має потреби в належному харчуванні, придбанні одягу, взуття та канцелярського приладдя. ОСОБА_1 вказала, що вона за власні кошти придбала у торговому центрі м.Львів, у магазині «Алло» необхідні повнолітньому синові для навчання ноутбук, рюкзак для ноутбука і мишу. Також оплатила транспортування ОСОБА_3 після одержання ним травми із м.Львів до м.Вараш та його лікування. У наданих суду поясненнях позивачка зазначила, що за станом здоров`я з листопада 2020 року до теперішнього часу повнолітній син навчається дистанційно. Проте в подальшому у зв`язку з продовженням навчання до 01 березня 2022 року ОСОБА_3 буде нести витрати на проїзд до місця навчання, копіювання необхідних навчальних матеріалів та на інші потреби, зумовленні навчанням у Львівському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка». Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 також мотивувала недостатністю її заробітку для забезпечення повнолітнього сина, що продовжує навчання, усім необхідним. Згідно з доводами позивачки вона не в змозі самостійно забезпечити повноцінне життя і навчання ОСОБА_3 у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я та витратами на лікування. За таких обставин, ОСОБА_1 наполягала на визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у частці від заробітку (доходу) відповідача 1/3 (одної третьої) частини. Із пояснень позивачки також слідує, що вона не має інших утриманців, окрім ОСОБА_3 , останній як дитина учасника бойових дій користується рядом пільг, зокрема, отримує соціальну стипендію в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн. і безоплатно користується гуртожитком.
Представник позивачки адвокат Басюк М.Ю. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, з врахуванням їх збільшення, зазначивши про їх обґрунтованість. Згідно з доводами представника позивачки ОСОБА_1 отримує дохід в середньому розмірі 10000 (десять тисяч) грн., із цієї суми на свого повнолітнього сина вона щомісячно витрачає 8000 (вісім тисяч) грн. За таких обставин, з огляду на те, що відповідач згоден сплачувати на утримання сина лише 3000 (три тисячі) грн. щомісяця, сторони опиняться в нерівних умовах щодо виконання своїх обов`язків з утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. При цьому представник позивачки зазначив, що повнолітній син сторін здобуває вищу освіту на денній формі навчання безоплатно і не оплачує проживання у гуртожитку, так як користується пільгою батька учасника бойових дій. Адвокат ОСОБА_5 також визнав, що ОСОБА_3 як дитина учасника бойових дій має право на безкоштовне оздоровлення у санаторіях, безоплатне користування інтернетом та безоплатне забезпечення книгами. На теперішній час ОСОБА_3 за станом свого здоров`я навчається дистанційно, оскільки у період навчання отримав травму. У період перебування в лікарні та лікування він був звільнений від навчання. Йому встановлена ІІІ група інвалідності. У зв`язку з цим повнолітній син сторін потребує лікування та реабілітації (сеансів масажу, відвідування плавального басейну та оздоровлення в санаторіях). Представник позивачки пояснив, що для ОСОБА_3 на його потреби, пов`язані із продовженням навчання, ОСОБА_1 придбала ноутбук, вартістю 25499 (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн., а також у 2020 році несла витрати, зумовлені його проїздом до місця навчання.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , зазначивши, що він згідний сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 (одної сьомої) частини від свого заробітку (доходу) щомісячно до закінчення повнолітнім сином навчання. Вважає цей розмір аліментів достатнім для належного забезпечення потреб повнолітнього сина, викликаних продовженням навчання, з врахуванням можливості позивачки надавати йому матеріальну допомогу та рівності обов`язків сторін. ОСОБА_2 вказав про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 стосовно визначеного нею розміру аліментів. Вважає їх недоведеними з огляду на ненадання нею доказів понесених витрат на навчання ОСОБА_3 . Окрім цього, відповідач просив суд при вирішенні даного спору врахувати, що після повернення із зони АТО у період із 2015 року до 2017 року він проживав разом із ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 в одній квартирі і забезпечував останнього всім необхідним. Також пояснив, що позивачка працює у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», де профспілкова організація забезпечує працівників та їх дітей путівками в санаторії.
Представник відповідача адвокат Волощук П.С. в судовому засіданні зазначив, що він повністю підтримує заперечення ОСОБА_2 проти позову ОСОБА_1 у даній цивільній справі, які викладені письмово. На переконання представника відповідача, в даному випадку аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мають стягуватися з метою покриття витрат, безпосередньо пов`язаних із навчанням, зокрема, вартість навчання, проїзд до місця навчання та проживання. Згідно з доводами адвоката Волощука П.С. повнолітній син сторін не оплачує навчання і проживання, оскільки користується пільгами, як дитина учасника бойових дій ОСОБА_2 . Окрім цього, представник відповідача вказав, що травма була отримана ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння та не пов`язана з його навчанням.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 13 травня 2021 року подав в суд письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Зміст вказаного клопотання свідчить, що ОСОБА_3 підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд стягувати щомісячно з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/3 (одної третьої) частки усіх видів заробітку відповідача до досягнення 23-річного віку за умови продовження навчання.
З`ясувавши обставини, на які покликаються сторони, їх представники та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши і оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає частковому задоволенню. Розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має становити 1/5 (одну п`яту) частину усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 26 жовтня 2020 року до 01 березня 2022 року, тобто до закінчення дитиною навчання.
Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах та нормах права.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є сторони у справі: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 07 жовтня 2002 року.
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2002 року у справі №2-892/02 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 10 жовтня 2002 року і до його повноліття.
Вказані аліменти, як слідує з листа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №109 від 14 вересня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області №б/н від 31 жовтня 2002 року по справі №2-892/2002 року по 28 вересня 2020 року в зв`язку з досягненням дитиною повноліття, заборгованість відсутня.
Згідно з довідкою Львівського техніко-економічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» №890 від 05 жовтня 2020 року повнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Львіському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» на ІІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Теплоенергетика» за державним замовленням. Термін навчання триває з 01 вересня 2018 року до 01 березня 2022 року.
З 01 вересня 2018 року ОСОБА_3 проживав у гуртожитку коледжу за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до п.5 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звільнений від оплати за проживання в гуртожитку. Ці обставини підтверджуються листом відокремленого структурного підрозділу «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» №108 від 12 квітня 2021 року.
Довідка комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» від 12 жовтня 2020 року свідчить, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря з діагнозом: хронічний гастродуоденіт, ДЖВШ, міопія сл.ст.
У період з 08 листопада 2020 року до 16 листопада 2020 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КЛШМД м.Львова у зв`язку з невиробничою, побутовою травмою, отриманою 08 листопада 2020 року внаслідок падіння з висоти 2 поверху. Йому встановлено діагноз: закритий компресійний перелом тіла хребця L1 I ступеня, закритий перелом куприка, алкогольне сп`яніння (етанол крові 1,92 проміле). При прийнятті набряк, болючість у ділянці попереку, напруження м`язів поперека, рухи тулубом обмежені. Отримував НПЗП, проводилась ЛФК. При виписці біль у спині послабився, рухи тулубом полегшилися, ходить у корсеті. Продовжує хворіти. Лікувальні і трудові рекомендації: амбулаторний нагляд ортопеда-травматолога, ЛФК, масаж спини, хода в корсеті впродовж 5 місяців. Дані обставини підтверджуються випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №27858 від 14 листопада 2020 року.
Рішенням ЛКК комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» №641 від 03 грудня 2020 року підтверджується діагноз ОСОБА_3 : компресійний перелом І-го поперекового хребця (травма 08 листопада 2020 року), в зв`язку з чим він знаходився на стаціонарному лікуванні з 16 листопада 2020 року.
За таких обставин, з 08 листопада 2020 року по 16 листопада 2020 року ОСОБА_3 був звільнений від занять в навчальному закладі Львіському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка», як встановлено з виданого КНП «КЛШМД м.Львова» контрольного талону до довідки №218 від 16 листопада 2020 року.
Із епікризу №2978, виданого комунальним некомерційним підприємством Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» слідує, що ОСОБА_3 хворіє з 08 листопада 2020 року, коли отримав травму хребта при падінні з висоти 2 поверху. Лікувався стаціонарно в КНП КЛШМД м.Львова з 08 листопада 2020 року по 16 листопада 2020 року, з незначним покращенням направлений по місцю проживання для подальшого лікування. Госпіталізований для подальшого лікування в травматологічне відділення. Лікувався в травматологічному відділенні комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» з 16 листопада 2020 року по 15 грудня 2020 року. Підтверджено діагноз: закритий компресійний перелом тіла хребця L1 I ступеня, закритий перелом куприка. Об`єктивні дані: рухи в хребті обмежені, болючі. При пальпації біль в ділянці попереково-крижового відділу хребта. Лікування: анальгін, димедрол, декспро, кальцемін, ЛФК. Об`єктивний стан на час виписки: задовільний, болі зменшились, рухи покращились. Продовжує хворіти. Рекомендації при виписці: нагляд травматолога поліклініки.
Відповідно до висновку лікаря-рентгенолога ТОВ «ГЕМО ЛУЦЬК» Романчук Н.О. за даними МСКТ поперекового відділу хребта у ОСОБА_3 виявлено: КТ-ознаки консолідуючого перелому тіла хребця L1, передня кутова ангуляція куприка, дифузний помірно виражений остеопороз ПКВХ, нерівномірне випинання МХД на вищевказаних рівнях, лівобічний сколіоз ПКВХ І ст.
Згідно із заключенням лікаря КНП ВМР «Вараська багатопрофільна лікарня» Васільєвої М.О. від 12 березня 2021 року за даними стимуляційної ЕНМГ нижніх кінцівок у ОСОБА_3 виявлено ознаки ураження нервових корінців на рівні L4-L5-S1 зліва, амплітуди біопотенціалів дистальних нервів та м`язів нижніх кінцівок є достатніми. Зазначене заключення лікаря не є клінічним діагнозом та потребує консультації лікуючого лікаря.
Рішення ЛКК комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» №182 від 24 березня 2021 року свідчить, що ОСОБА_3 має діагноз: консолідуючий компресійний перелом тіла L1, післятравматичний остеохондроз, знаходився на стаціонарному лікуванні (з 08 листопада 2020 року до 16 листопада 2020 року; з 16 листопада 2020 року до 15 грудня 2020 року) та амбулаторному лікуванні по даний час, продовжує хворіти.
Консультаційним висновком спеціаліста комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради №1488 від 31 березня 2021 року підтверджується діагноз ОСОБА_3 : остеохондроз Th11-L2, консолідований перелом тіла L1 першого ступеня, болевий синдром, помірне порушення стато-динамічної функції хребта.
Згідно з консультаційним висновком спеціаліста комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради №1488 від 31 березня 2021 року ОСОБА_3 встановлено діагноз: п/травматичний остеохондроз хребта у сегменті Th12-L2, свіжо-консолідований з ознаками неповної перебудови кісткової мозолі, компресійний перелом L1 І ст., люмбалізація хребця S1 Spina biSida S1 з постійним ниючим болевим, м`язево-топічним синдромом, помірно виражене порушення стато-динамічної функції хребта.
Вказані консультаційні висновки спеціаліста комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради №1488 від 31 березня 2021 року не містять будь-яких рекомендацій.
Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №809642, видана 20 квітня 2021 року Варашською міжрайонною МСЕК обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України на підставі акта огляду МСЕК №83 від 20 квітня 2021 року та виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до вказаної довідки серії 12 ААБ №809642 свідчать, що ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності, пов`язану із загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату, з 20 квітня 2021 року на строк до 01 травня 2022 року у зв`язку з діагнозом: п/травматичний остеохондроз хребта в сегменті Th12-L2, свіжоконсолідований перелом тіла L1, помірне порушення стато-динамічної функції хребта. При цьому за висновком МСЕК ОСОБА_3 може продовжувати навчання в коледжі, за станом його здоров`я для відновлення працездатності йому рекомендовано лікування у невролога, травматолога, стаціонарне лікування у ВБЛ (2 рази в рік) та санаторно-курортне лікування.
Із індивідуальної програми реабілітації інваліда №524 від 20 квітня 2021 року, виданої Варашською міжрайонною МСЕК обласного центру медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України строком до квітня 2022 року, слідує, що ОСОБА_3 має такі обмеження життєдіяльності: до самообслуговування, до пересування, до трудової діяльності, до навчання, до професійного навчання та потребує реабілітаційних заходів протягом 2021 р. 2022 р.: стаціонарного лікування ВБЛ 2 рази в рік, відновної терапії 1 раз в рік, профілактичних заходів і санаторно-курортного лікування 1 раз у рік, медичного спостереження «Д» у невролога, консультування з фізичної реабілітації протягом 2021-2022 року, лікувального масажу 2 рази в рік, лікувальної фізкультури, з трудової реабілітації продовження навчання в Львівському техніко-економічному коледжі. Реабілітаційний потенціал середній. Мета реабілітації часткове відновлення обмеження життєдіяльності, часткове відновлення соціально-побутового стану, часткове відновлення професійної та трудової діяльності.
На підставі заяви позивачки ОСОБА_1 від 12 листопада 2020 року ОСОБА_3 з 12 листопада 2020 року переведено на дистанційну форму навчання у зв`язку з хворобою, що підтверджується витягом з наказу директора Львівського техніко-економічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» Л.В.Іванець №35-л від 20 листопада 2020 року.
Довідка Львівського техніко-економічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» про доходи №177 від 05 жовтня 2020 року свідчить, що студент денного відділення групи Т-31 Тригуба А.А. у Львівському техніко-економічному коледжі Національного університету «Львівська політехніка» у період часу із квітня 2020 року до вересня 2020 року одержав стипендію в загальному розмірі 5505 (п`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 54 коп.
Згідно з довідкою ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» про доходи №91 від 11 травня 2021 року студент денного відділення групи Т-31 Тригуба А.А. у ВСП «Техніко-економічний фаховий коледж НУ «Львівська політехніка» отримав стипендію, сукупний розмір якої за період часу із листопада 2020 року до квітня 2021 року включно становить 5678 (п`ять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 20 коп.
З 19 березня 2021 року до 19 квітня 2021 року ОСОБА_3 відвідував плавальний басейн, що підтверджується абонементом-перепусткою №775, що видано відокремленим підрозділом «Рівненська АЕС» державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».
З огляду на стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків.
Із довідки про доходи №3362 від 29 вересня 2020 року, виданої відокремленим підрозділом «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 2013 року працює прибиральником виробничих приміщень у підрозділі ЦДтаРАВ відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», сукупний розмір її доходу за період з березня 2020 року до серпня 2020 року включно становить 82421 (вісімдесят дві тисячі чотириста двадцять одна) грн. 78 коп. та до сплати 66349 (шістдесят шість тисяч триста сорок дев`ять) грн. 55 коп.
Згідно з поясненнями позивачки вона добровільно утримує повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 та в міру своєї можливості надає йому матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зареєстровано за однією адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №3802-03 від 05 жовтня 2020 року та №2014*03 від 12 травня 2021 року.
Додані ОСОБА_1 до заяви про збільшення позовних вимог фіскальні чеки свідчать про здійснення позивачкою витрат на придбання ліків і медичних препаратів у період часу з 09 листопада 2020 року до 01 квітня 2021 року.
Згідно з квитанцією фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 16 листопада 2020 року, ОСОБА_1 оплатила послуги перевезення із м.Львів до м.Вараш в сумі 5800 (п`ять тисяч вісімсот) грн. згідно з угодою №137 від 16 листопада 2020 року.
Додані ОСОБА_1 до позовної заяви документи вказують на те, що 28 серпня 2020 року позивачкою було придбано ноутбук, вартістю 25499 (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн, що підтверджується фіскальним чеком магазину «Алло» ТОВ «АЛЛО» від 28 серпня 2020 року, а також рюкзак і мишу для ноутбука, загальною вартістю 1998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) грн., згідно з фіскальним чеком магазину «COMFY» ТОВ «Комфі Трейд» від 28 серпня 2020 року. Проїзні документи АСК «Експрес» ГГ №496148, ГГ №496145, ГГ №496146, ГГ №496147, підтверджують витрати ОСОБА_3 , здійснені на його проїзд поїздом до місця навчання і до місця проживання в лютому і березні 2020 року. Проте вказані докази є неналежними та підлягають відхиленню, оскільки стосуються утримання ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Головним управлінням Національної гвардії України 15 квітня 2015 року.
Довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №133, видана військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 19 листопада 2014 року, підтверджує, що прапорщик ОСОБА_2 дійсно в період з 24 вересня 2014 року по 07 листопада 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції базовий табір м.Слов`янськ Донецька область.
Довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №43 від 07 квітня 2021 року і №44 від 08 квітня 2021 року свідчать, що ОСОБА_2 працює у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді чергового помічника коменданта та сукупний розмір отриманого ним грошового забезпечення за період із січня 2020 року до грудня 2020 року включно становить 305196 (триста п`ять тисяч сто дев`яносто шість) грн. 12 коп. Отже, за станом свого здоров`я та матеріальним становищем відповідач, який не має інших утриманців, спроможний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 . Однак ОСОБА_2 не виконує свого батьківського обов`язку, матеріальної допомоги ОСОБА_3 не надає.
Визначаючи розмір аліментів, який в даному випадку підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд врахував стан здоров`я і матеріальне становище ОСОБА_3 , стан здоров`я і матеріальне становище його батьків сторін у справі, рівність їх обов`язків щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відсутність інших утриманців, а також наявність у ОСОБА_3 пільг як дитини учасника бойових дій.
Частинами 7-9 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що держава забезпечує учасникам бойових дій та їх дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних закладах освіти. Державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні даного спору суд також застосував ч.1 ст.191, ст.ст.199-201 СК України.
Так, ч.1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 201 СК України передбачено до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
З наведених підстав, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід задоволити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 26 жовтня 2020 року до закінчення дитиною навчання до 01 березня 2022 року.

Підстави для задоволення іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відсутні, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.182, 199-201, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання військова частина НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 26 жовтня 2020 року до 01 березня 2022 року, тобто до закінчення дитиною навчання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1273 (одна тисяча двісті сімдесят три) гривні 81 копійки.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 17 травня 2021 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд