Номер провадження: 22-ц/813/3177/21
Номер справи місцевого суду: 504/242/18
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року ухвалене під головуванням судді Вінської Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування розпорядження про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ

У січні 2018 року, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала та остаточно звернулась до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Кіровської (нині Трояндівської) сільської ради №03-УІІ від 05.11.2015 року, шляхом таємного голосування її обрано секретарем Кіровської сільської ради. На протязі 2017 року між нею та сільськім головою, виникли неприязні стосунки, в результаті чого їй було оголошено п`ять безпідставних доган, чотири з яких після дачі свідчень проти голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області в суді. В результаті чого 07.12.2017 року, вона була вимушена подати заяву про дострокове припинення повноважень. Однак відповідач порушивши процедуру звільнення секретаря сільської ради, прийняв незаконне розпорядження про її звільнення, не розглянувши заяву про дострокове припинення повноважень секретаря сільської ради звільнення за власним бажанням, на сесії. Вважає, що зазначене розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню, а запис у трудовій книжці підлягає зміні про причину звільнення за власним бажанням, оскільки її було звільнено за п.2 ст. 40 КЗпП, що суперечить вимогам ч.3 ст. 147-1 КЗпП України, а саме працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільненні тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав передбачених законодавством, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

На підставі вищевикладеного просила суд, 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, а саме:

- Розпорядження від 22.09.2017 року №92/2017 СР про оголошення догани з позбавленням премії при нарахуванні заробітної плати;

- Розпорядження від 30.11.2017 року №125/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 01.12.2017 року №126/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 04.12.2017 року №131/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 07.12.2017 року №133/2017 КР про оголошення догани;

2) Визнати звільнення ОСОБА_2 з роботи незаконним.

3) Скасувати розпорядження сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області від 26.12.2017 №138/2017 -КР про звільнення ОСОБА_2 , секретаря Трояндівської сільської ради УІІ скликання за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи;

4) Внести зміни до запису, зробленого 04.01.2018 року у трудовій книжці ОСОБА_2 щодо звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України про звільнення за заявою про дострокове припинення повноважень секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області, за власним бажанням.

5) Стягнути з Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням, починаючи з 04.01.2018 року по 05.03.2019 року, а також витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 4228,80 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, а саме: Розпорядження від 22.09.2017 року №92/2017 СР про оголошення догани з позбавленням премії при нарахуванні заробітної плати; Розпорядження від 30.11.2017 року №125/2017 КР про оголошення догани; Розпорядження від 01.12.2017 року №126/2017 КР про оголошення догани; Розпорядження від 04.12.2017 року №131/2017 КР про оголошення догани; Розпорядження від 07.12.2017 року №133/2017 КР про оголошення догани; визнано звільнення ОСОБА_2 з посади секретаря Трояндівської сільської ради - незаконним. Скасовано розпорядження сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області від 26.12.2017 №138/2017 -КР про звільнення ОСОБА_2 , секретаря Трояндівської сільської ради УІІ скликання за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи та внесено зміни до запису, зробленого 04.01.2018 року у трудовій книжці ОСОБА_2 щодо звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України про звільнення за заявою про дострокове припинення повноважень секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області, за власним бажанням. Стягнено з Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області на користь ОСОБА_2 середньо місячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням, починаючи з 04.01.2018 року по 05.03.2019 року в розмірі 104953 (сто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 69 коп. Стягнено з Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 7000 ( сім тисяч) грн. та сплачений судовий збір в розмірі 4228,80 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, фізична особа ОСОБА_1 , особа, яка не приймала участь у справі, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати нечинним оскаржуване судове рішення та справу направити до Одеського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що дана справа є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення цивільної справи у розумінні ч. 1 ст. 19 ЦПК України, оскільки вимоги позивача стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

У своєму відзиві ОСОБА_2 зазначила, що апелянт не обґрунтував підстави звернення до суду з апеляційною скаргою та порушення оскаржуваним рішенням його прав, свобод та інтересів. При розгляді справи, особисті права, свободи та інтереси ОСОБА_1 не були порушені, а навпаки ОСОБА_1 своїми діями порушує права позивачки та навмисно затягує судові процеси до нерозумних строків. Просила суд закрити апеляційне провадження.

В судове засідання, призначене на 05 травня 2021 року сторони не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 29-34).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (11 травня 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, встановивши обставини та дослідивши матеріали справи апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

У частині 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №521/12093/19 (провадження №61-20975св19) дійшов наступного правового висновку: «відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В., апеляційний суд не врахував, що він звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених вище норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість дійти висновку щодо вирішення, чи невирішення судом першої інстанції питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В., а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 , особи, яка не приймала участь у справі на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З матеріалів справи вбачається, що до суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, в якому просила: 1) Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, а саме:

- Розпорядження від 22.09.2017 року №92/2017 СР про оголошення догани з позбавленням премії при нарахуванні заробітної плати;

- Розпорядження від 30.11.2017 року №125/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 01.12.2017 року №126/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 04.12.2017 року №131/2017 КР про оголошення догани;

- Розпорядження від 07.12.2017 року №133/2017 КР про оголошення догани;

2) Визнати звільнення ОСОБА_2 з роботи незаконним;

3) Скасувати розпорядження сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області від 26.12.2017 №138/2017 -КР про звільнення ОСОБА_2 , секретаря Трояндівської сільської ради УІІ скликання за п.2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи;

4) Внести зміни до запису, зробленого 04.01.2018 року у трудовій книжці ОСОБА_2 щодо звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України про звільнення за заявою про дострокове припинення повноважень секретаря Трояндівської сільської ради Лиманського р-ну Одеської області, за власним бажанням;

Отже, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом Трояндівської сільської ради. Рішенням Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області від 13 лютого 2019 року №337-VII повноваження голови Трояндівської сільської ради ОСОБА_1 були достроково припинені у зв`язку з порушенням Конституції України, законів України, Присяги посадових осіб місцевого самоврядування, прав і свобод громадян та не забезпечення здійснення наданих йому повноважень та звільнено ОСОБА_1 з займаної посади. Станом на 16 грудня 2019 року день винесення рішення судом першої інстанції, ОСОБА_1 не займав посаду голови Трояндівської сільської ради. Таким чином відповідач у справі є не ОСОБА_1 , а Трояндівська сільська рада.

Трудові відносини виникають із угоди між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, а також фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 та статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У Рішенні від 16 лютого 2017 року за заявою №18986/06 у справі «Каракуця проти України», Європейський суд з прав людини констатував відсутність порушення прав заявників, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з тим, що заявники ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом звернення відповідача про перегляд заочного судового рішення, оскільки перегляд таких рішень гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Колегія суддів вважає, що оскаржуваним судовим рішенням права ОСОБА_1 як фізичної особи не порушуються, оскільки позивачем були заявлені позовні вимоги щодо поновлення на роботі, які стосуються виключно трудових відносин між ОСОБА_2 та Трояндівською сільськоїю радою Лиманського району Одеської області.

За таких обставин немає правових підстав вважати, що оскаржуваним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року вирішувались особисті права та обов`язки ОСОБА_1 , у якого 13 лютого 2019 року були припинені повноваження, та на день винесення рішення судом першої інстанції, ОСОБА_1 не займав посаду голови Трояндівської сільської ради.

У частині 1 статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті та правового висновку Верховного Суду України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-885цс15, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На підставі наведеного вище, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374,381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування розпорядження про звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 травня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда