ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/424/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - Жуковського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" - Корнілова Лева Олександровича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року (головуючий суддя Тимощук О.Я., дата виготовлення рішення не вказана) у справі № 569/10654/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Філія - Рівненське обласне управління Публічного Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Жуковський О.В. звернувся в суд з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія Універсальна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Філія - Рівненське обласне управління Публічного Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України" про стягнення суми страхового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 16 квітня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір добровільного страхування наземного транспорту №3140/222/000006 від 16 квітня 2019 року, предметом якого є майнові права Страхувальника (позивача), що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належного йому на праві приватної власності транспортного засобу Toyota RAV-4 HYBRID, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

06 березня 2020 року стався страховий випадок, а саме близько 11 год. 28 хв. позивач залишив на стоянці в дворі будинку №2а по вул. 16 Липня у м. Рівне вказаний застрахований транспортний засіб, а повернувшись до свого авто через пів години ним було виявлено пошкодження транспортного засобу.

В цей же день, негайно, після виявлення пошкоджень він об 11 год. 59 хв. звернувся на гарячу лінію відповідача за номером телефону, зазначеним у Договорі № з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку.

Відповідно до вимог п. 30.7.8. Договору (протягом 5 діб) 10 березня 2020 року позивачем було подано до страхової компанії заяву встановленої форми про подію, яка сталася, про сплату страхового відшкодування згідно умов Договору.

25 березня 2020 року відповідачем було прийнято рішення про не визнання заявленого випадку страховим та відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на ту обставину, що позивач не повідомив відповідача з місця настання події за телефоном НОМЕР_2 , а також, що вказані в заяві пошкодження мають накопичувальний характер та виникли в різний час та за різних обставин.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія Універсальна» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9, код ЄДРПОУ - 20113829) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 25690 (двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 75 копійок страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія Універсальна» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9, код ЄДРПОУ - 20113829) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" - Корнілов Л.О. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач не викликав працівників поліції для фіксування дорожньо-транспортної пригоди та в порушення умов Договору не повідомив Страховика з місця події (ДТП) про страховий випадок, що підтверджується записом повідомлення з контакт-центру (третя хвилина запису (mіх 1302 16е010 2020 03 06 12 00 15 467). Неповідомлення про страховий випадок з місця події, враховуючи той факт, що не було повідомлено правоохоронні (компетентні) органи, тобто факт ДТП взагалі не зафіксований, призвело до того, що: страховик не відправив свого представника (аварійного комісара) на місце дорожньо-транспортної пригоди для фіксування обставин пригоди; перевірка стану водія застрахованого автомобіля (чи не знаходився і стані алкогольного, наркотичного сп`яніння) тощо.

Договір, на підставі якого між сторонами виник спір, у відповідності до норм ст. 636, ч. 2 ст. 985 ЦК України, ч. 4 ст. З Закону України «Про страхування» укладений на користь третьої особи (Вигодонабувача) - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Отже, в даному випадку ОСОБА_1 взагалі не являється належним Позивачем у даній справі і для задоволення позовних вимог останнього відсутні будь-які правові підстави.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Жуковський О.В. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

У судове засідання представник ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Представник ОСОБА_1 - Жуковський О.В. заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника ОСОБА_1 - Жуковського О.В. , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є відповідальним за вимогами позивача, його відмова у невиплаті страхового відшкодування є не обгрунтована.

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 2019 року між ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3140/222/000006 із ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна». Предметом договору є майнові права Страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним йому на праві приватної власності транспортним засобом Тоуоіа КАУ-4 НУВКГО, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (п.4.1,п. 5 Договору). Згідно з п. 16 Договору страхова сума становить 52163,08 грн.

Відповідно до умов п.32.2.4. Договору Відповідач зобов`язався при настанні страхового випадку здійснити виплату Позивачу страхового відшкодування у передбачений Договором строк за умови настання страхового випадку.

06 березня 2020 року стався страховий випадок, а саме: близько 11:28 год. ОСОБА_1 залишив на стоянці в дворі будинку АДРЕСА_2 вказаний застрахований транспортний засіб а повернувшись до свого авто через пів години ним було виявлено пошкодження транспортного засобу. Він негайно після виявлення пошкоджень об 11 год. 59 хв. звернувся на гарячу лінію відповідача за номером телефону, зазначеним у Договорі № з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку.

«10» березня 2020 року відповідно до вимог п.30.7.8. Договору (протягом 5 діб) ним було подано Страховику заяву встановленої форми про подію, яка сталася, про сплату страхового відшкодування згідно умов Договору.

«25» березня 2020 року Відповідачем, за підписом начальника центру врегулювання збитків ОСОБА_3 прийнято рішення про не визнання заявленого випадку страховим та відмовлено у виплаті страхового відшкодування (вих.№993/24-001). Вказане рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не повідомив Страховика з місця настання події за телефоном 0 800 500 381, а також, що вказані в заяві пошкодження мають накопичувальний характер та виникли в різний час та за різних обставин.

Не погодившись з доводами Відповідача Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію на вказане рішення, відповідно до якої Позивачем було спростовано причини відмови у виплаті страхового випадку. Зокрема, Відповідачу було надано докази звернення Позивача на гарячу лінію - 0 800 500 381 з повідомленням про пошкодження автомобіля, а саме о 11 год. 59 сек. 06.04.2020 року, а не 12 год. 05 сек., як зазначає Відповідач, і тривалість розмови була 5 хв. 11 сек., про що свідчить роздруківка мобільного оператора «Київстар».

Відповідно до дослідження аварійного комісара від 11.03.2020 року №АК-0603-Д у висновку комісією було зазначено, що пошкодження передньої та задньої частини, ймовірно здійснено невідомою особою (особами) в день їх виявлення власником автомобіля, тобто 06 березня 2020 року, в час та обставин зазначений в поясненні ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст.28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, регламентована ст.29 Закону № 1961-IV: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ПАТ «Страхова компанія Універсальна» на користь позивача страхового відшкодування та правильно задовольнив частково вимоги позивача.

Твердження у скарзі про те, що ОСОБА_1 не повідомив Страховика про настання випадку та самовільно залишив місце ДТП, суд правильно не прийняв до уваги, оскільки вони спростовуються роздруківкою мобільного оператора "Київстар" про звернення о 11:59 год. на гарячу лінію відповідача за номером телефону - НОМЕР_2 зазначеним у Договорі з повідомленням про пошкодження автомобіля.

Встановлено, що 11.03.2020 року ФОП, аварійним комісаром ОСОБА_4 на підставі заяви позивача від 06.03.2020 року складено дослідження аварійного комісара №АК-0603-Д щодо належності наявних механічних пошкоджень на автомобілі Toyota RAV-4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Виявлено, що пошкодження передньої та задньої частини, ймовірно здійснено невідомою особою (особами) в день їх виявлення власником автомобіля, тобто 06 березня 2020 року, в час та обставин зазначений в поясненні ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене суд вважає, що твердження у скарзі про накопичувальний характер пошкоджень на автомобілі є безпідставні, вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не заслуговують на увагу також доводи відповідача про те вигодонабувачем є ПАТ «Державний ощадний банк України» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3140/222/000006 від 16 квітня 2019 року, а відтак ОСОБА_1 взагалі не є належним позивачем, виходячи з наступного.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-2112цс16 від 14.06.2017 року (виплата страхового відшкодування внаслідок пожежі) було висвітлено правовий висновок у подібних правовідносинах, а саме статей 636, 979, 985 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 3, 16 Закону України «Про страхування».

Так, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 16 цього Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Таким породженням прав є укладання договору на користь третьої особи.

Згідно із ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Аналогічне положення закріплене ст. 3 Закону України «Про страхування».

Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором.

При цьому відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 636 ЦК України якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Судом встановлено, що предметом договору страхування у даній справі є майнові інтереси страхувальника щодо володіння, розпорядження та користування транспортним засобом, яке є предметом застави, а тому страхувальник є зацікавленою особою у збереженні цього майна не тільки як його власник, а й як особа, яка забезпечує цим майном виконання укладеного кредитного договору, оскільки предмет застави не повинен зазнавати зменшення вартості. Умовами договору страхування сторони узгодили обов`язок страховика при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику і/або вигодонабувачу (банку), а тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на вимогу відшкодування на свою користь суперечать зазначеним нормам матеріального права та обставинам справи.

Встановлено, що ухвалою суду від 30.09.2020 року вигодонабувач Філія - Рівненське обласне управління Публічного Акціонерного Товариства"Державний ощадний банк України" був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, який не висловив бажання вступити у справу із самостійними вимогами, такі заяви у матеріалах справи відсутні.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" - Корнілова Лева Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2021 року.

Головуючий

Судді