Провадження 2/127/2480/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, в якій позивач просить надати їй дозвіл на виїзд за межі державного кордону України до Республіки Польща, Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Хорватії, Республіки Чорногорії, Республіки Албанії, неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою відпочинку та оздоровлення у період з 01.08.2021 року і до досягнення повноліття, без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст.175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначеної вимоги позивачка, вказуючи в позовній заяві про те, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, не зазначає та не додає до позовної заяви доказів цієї обставини. Такими доказами можуть слугувати письмові звернення позивачки до відповідача з проханнями надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Крім того, позивач не додала до позовної заяви доказів того, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач в позовній заяві не вказала чи сплачує відповідач аліменти на утримання дитини та стан заборгованості такої сплати, в разі наявності відповідного рішення суду. Так само, позивач не зазначила в позовній заяві чи існує висновок органу опіки та піклування чи рішення суду щодо визначення місця проживання дитини.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17, згідно якої тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року, справа №643/1090/17, провадження №61-28548св18), сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, у тому числі з урахуванням права дітей на спілкування із батьком.

Разом з тим, позовна заява не містить інформації про чітку мету поїздок до країн, зазначених в позові, зазначення інформації про тривалість терміну перебування за межами України (навчання, лікування, тощо).

При цьому, відповідно до зазначеної вище правової позиції Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року, справа №643/1090/17, провадження №61-28548св18), надання дозволу на виїзд дітей за кордон без зазначення конкретної адреси місця їх перебування за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дітей на територію України створить ситуацію правової невизначеності та не прогнозованості.

Суд звертає увагу позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду у від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17, в якій викладено правовий висновок про те, що дозвіл на виїзд за кордон дітей у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, із визначенням його початку й закінчення.

В порушення вимоги п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, із позовної заяви не вбачаються конкретні періоди багаторазового перебування дитини за межами України, адреса місця перебування дитини за межами України, так само до позовної заяви не додано доказів на підтвердження повернення дитини на територію України.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачем.

Згідно ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька, слід залишити без руху, про що повідомити позивача та надати йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання позивачем ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька - залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання позивачем даної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу, що не перешкоджатиме повторному зверненню до суду.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: