Справа № 536/627/21
Провадження № 2/536/593/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

За участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Кам`янопотоківської сільської ради, Кременчуцької районної державної адміністрації, третя особа: Третя Кременчуцька Державна нотаріальна контора, - про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Кам`янопотоківської сільської ради.

Позивачка спадщинуприйняла, так як на день смерті ОСОБА_2 проживала разом з нею, але не оформила спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Факт належності спадкового майна спадкодавцеві підтверджуєтьсядовідкою № 4753 від 26.12.2019 року Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району про те, що згідно списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства (додаток 1 до Державного акта ПЛ№ 8) за № 548 надано право на оформлення земельної частки (паю) ОСОБА_2 ; відповіддю за вих. № 130/122-21 від 15.02.2021 року Районного управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про те, що на ім`я ОСОБА_2 в КСП ім. Щорса Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай), але власником не отриманий та копією сертифікату на право на земельну частку (пай): серії ПЛ № 0252558, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 462 від 08.04.1997 року на ім`я ОСОБА_3 , про те що на підставі рішення Кременчуцької райдержадміністрації від 03 квітня 1997 року № 204 їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території КСП ім. Щорса Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вартість земельної частки (паю) становить 12 754 грн.

Оскільки, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутні документи щодо належності земельної частку (паю) ОСОБА_2 , просила суд:

- визнати за нею в порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) земель колишнього КСП ім. Щорса с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до сертифікату на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0252558 від 08.04.1997 року на підставі рішення Кременчуцької районної державної адміністрації від 03.04.1997 року № 204, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 462.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник Кременчуцької районної державної адміністрації просив слухати справу без їх участі.

Представник Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву, в якій просив суд розглянути цивільну справу без його участі та винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що позивач є спадкоємицею за законом після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть НОМЕР_1 Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

ОСОБА_2 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала.

Позивачка на день смерті ОСОБА_2 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 683 від 07.04.2021 року Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради, а тому спадщину прийняла, так як вступила в управління спадковим майном.

Відповідно до пункту 1 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. У відповідності до положень пункту 4 вказаних положень Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Судом встановлено, що позивачка, з метою реалізації права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , звернулася до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Горбенко Л.В. за вих.200/02-31 від 19.02.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Щорса Кам`янопотківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, оскільки спадкоємцем ОСОБА_1 не поданий в нотаріальну контору правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а саме сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, щона підставі рішення Кременчуцької райдержадміністрації від 03 квітня 1997 року № 204 ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території КСП ім. Щорса Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Вищевказане підтверджується, зокрема :

-довідкою № 4753 від 26.12.2019 року Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, відповідно до якої, згідно списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства (додаток 1 до Державного акта ПЛ№ 8) за № 548 надано право на оформлення земельної частки (паю) ОСОБА_2 ;

-відповіддю за вих. № 130/122-21 від 15.02.2021 року Районного управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про те, що на ім`я ОСОБА_2 в КСП ім. Щорса Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай), але власником не отриманий;

-копією сертифікату на право на земельну частку (пай): серії ПЛ № 0252558, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за № 462 від 08.04.1997 року на ім`я ОСОБА_3 , про те що на підставі рішення Кременчуцької райдержадміністрації від 03 квітня 1997 року № 204 їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території КСП ім. Щорса Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вартість земельної частки (паю) становить 12 754 грн. Сертифікат зареєстрований, але власником не отриманий.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основними документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За роз`ясненнями, наведеними в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Однак, сертифікат на вказаний пай ОСОБА_2 не отримала та право власності на вказану земельну ділянку, шляхом отримання державного акту за життя не оформила.

В даному випадку підлягає застосуванню правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 07.04.2020 року по справі № 548/900/19.

Окрім того, судом встановлено, що в документах містяться розбіжності щодо написання ім`я спадкодавця, так свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 24.03.2003 року, Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, видане на ім`я ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 07.02.2020 року, Кременчуцького районного ВДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) на ім`я ОСОБА_1 , ім`я матері вказано ОСОБА_3 ; сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0252558 від 08.04.1997 року Кременчуцької районної державної адміністрації, виданий на ім`я ОСОБА_3 .

Суд бере до уваги експертний висновок № 056/623-m від 13.04.2021 року Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, згідно якого особові імена ОСОБА_4 попри розбіжності в документах особи є ідентичними.

Враховуючи вищевикладене, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач має право на спадкування земельної частки (паю), площею 3,97 умовних кадастрових гектари, що знаходиться: на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, право на який належало померлій ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549, 560 Цивільного кодексу Української РСР,ст.ст.3, 15, 16, 392 , ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд ,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради, Кременчуцької районної державної адміністрації, третя особа: Третя Кременчуцька Державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) земель колишнього КСП ім. Щорса с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до сертифікату на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0252558 від 08.04.1997 року на підставі рішення Кременчуцької районної державної адміністрації від 03.04.1997 року № 204, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 462.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський