Справа № 2-1485/11
Провадження № 2-р/761/9/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про роз`яснення ухвали суду від 13 вересня 2019р. по цивільній справі №2-1485/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

В грудні 2020р. заявник (стягувач) ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просив суд роз`яснити ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. у справі № 2-1485/11 про заміну боржника у виконавчому провадженні та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, а саме: роз`яснити, що боржниками за виданим Шевченківським районним судом м. Києва 23 січня 2014р. виконавчим листом № 2-1485/1 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11 є дві особи - Київська міська рада та ОСОБА_2 , й на виконання цього рішення суду за виданим 23 січня 2014р. виконавчим листом № 2-1485/11 у примусовому порядку належить звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Київській міській раді та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному, при цьому видача судом інших, окремих виконавчих листів для цих боржників, законом не передбачена.

Свою заяву, заявник обґрунтував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по цивільній справі № 2-1458/11 було задоволено позов ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , з початковою вартістю для реалізації 11 999 921,00 грн., шляхом проведення прилюдних торгів; за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» за договором про відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26 липня 2005 р. в сумі у розмірі 13 967 892,59 грн.; судовий збір у розмірі 1 700,00 грн.; збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019р. здійснено заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по даній справі з АБ «Експрес-Банк» на його правонаступника - АКБ «Індустріалбанк».

Ухвалою Шевченківським районним судом м. Києва від 13 вересня 2019р. по вказаній справі за заявою ПАТ АКБ «Індустріалбанк» замінено сторону виконавчого провадження (боржника) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по цивільній справі № 2-1485/11 з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та Київську міську раду.

В задоволенні вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільнійсправі № 2-1485/11 - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. в частині відмови у задоволенні заяви АКБ «Індустріалбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання скасовано та поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа до виконання.

22 січня 2020р. до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заявником було подано заяву про примусове виконання рішення, в якій АКБ «Індустріалбанк» просив прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1485/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 23 січня 2014р. про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , з початковою вартістю для реалізації 11 999 921,00 грн., шляхом проведення прилюдних торгів; за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» за договором про відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26 липня 2005р. в сумі у розмірі 13 967 892,59 грн.; судовий збір у розмірі 1 700,00 грн.; збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,00 грн. - в частині його виконання відносно боржника - Київської міської ради, якій на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та з урахуванням того, що стягувачем є ПАТ АКБ «Індустріалбанк».

До вказаної заяви було додано: оригінал виконавчого листа № 2-1485/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 23 січня 2014р., копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019р. по справі № 2-1485/11 про заміну стягувача, копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. по справі № 2-1485/11 про заміну боржника, завірену копію постанови Київського апеляційного суду від 04 грудня 2019р. по справі № 2-1485/11, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

14 лютого 2020р. на адресу АКБ «Індустріалбанк» надійшло повідомлення головного державного виконавця від 06 лютого 2020р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п. 6) ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначено у повідомленні від 06 лютого 2020р. про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження останній просить виконати рішення в частині звернення стягнення на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить Київській міській раді, однак вжиття даних заходів примусового виконання не передбачено резолютивною частиною виконавчого листа від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11, а отже не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду м. Києвавід 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11 залишається не виконаним, у зв`язку з чим, заявник звернувся до суду із заявою про роз`яснення судом ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. по справі № 2-1485/11 про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020р. вимоги заяви про роз`яснення ухвали суду від 13 вересня 2019р. та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, роз`єднано в окремі самостійні провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020р. заяву про роз`яснення ухвали суду від 13 вересня 2019р. призначено до розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили, в силу положень ч. 3 ст. 271 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11 задоволено позов ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , з початковою вартістю для реалізації 11999921,0 грн., шляхом проведення прилюдних торгів.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного вище предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Акціонерний банк «Експрес - Банк» за договором про відкриття кредитної лінії № 35-05/кл від 26 липня 2005р. в сумі у розмірі 13967892,59 грн.; судовий збір у розмірі 1700,0 грн.; збір на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120,0 грн.

23 січня 2014р. судом видано виконавчий лист № 2-1485/11 щодо боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019р. замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по цивільній справі №2-1485/11 за позовом ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на його правонаступника - ПАТ АКБ «Індустріалбанк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019р. замінено сторону виконавчого провадження (боржника) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по цивільній справі № 2-1485/11 за позовом ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та Київську міську раду.

В решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2019р., ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2019р. в частині відмови вимог заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання скасовано та постановлено нове рішення про поновлення строку заявнику.

22 січня 2020р. заявником було подано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11.

Повідомленням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06 лютого 2020р. повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6) ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження останній просить виконати рішення в частині звернення стягнення на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить Київській міській раді, однак вжиття даних заходів примусового виконання не передбачено резолютивною частиною виконавчого листа від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11, а отже не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема пунктом 5 передбачено, що у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також зазначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Разом із тим, вказані правові норми повинні застосовуватися з урахуванням заміни сторони боржника у виконавчому провадженні на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. в справі № 2-1485/11.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. було ухвалено щодо одного відповідача - ОСОБА_1 , і відповідно, на виконання рішення, судом було видано один виконавчий лист від 23 січня 2014р. про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності одній особі, відповідачу ОСОБА_1 . Відповідно й боржником у виконавчому листі зазначена одна особа - ОСОБА_1 .

Вже після ухвалення судом рішення та після видачі судом виконавчого листа кількісний та особистий склад власників предмету іпотеки змінився і станом на сьогоднішній день право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за:Територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради, (розмір частки 1/2); ОСОБА_2 (розмір частки 1/2).

Згідно з правилами ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієїі з сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. вирішено замінити боржника ОСОБА_1 на двох боржників - ОСОБА_2 та Київську міську раду.

За правилами ч.ч. 1- 3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарськоговідання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Велика Патала Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020р., по справі №922/4519/14, дійшла такого правового висновку: за аналогією закону у випадках коли один (первісний) боржник у матеріальному правовідношені замінюється двома боржниками, суд має замінити такого боржника як сторону виконавчого провадження двома боржниками. Після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятися щодо обох цих боржників.

Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р., ухвалене проти одного відповідача - ОСОБА_1 , в силу ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. повинне виконуватися двома боржниками - Київською міською радою та ОСОБА_2 , кожному з яких належить по Ѕ частці предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, виданий 23 січня 2014р. виконавчий лист № 2-1485/11 відповідає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повною мірою, адже закон не передбачає можливості видачі судом нового виконавчого листа на виконання рішення суду в тому разі, якщо вже після його вступу в законну силу й видачі виконавчого листа змінився суб`єктний склад сторонни боржника. Для врегулювання питання виконання судового рішення в такому разі застосовується правовий механізм заміни боржника у виконавчому провадженні, що й було зробено судом ухвалою від 13 вересня 2019р. за заявою АКБ «Індустріалбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичнее суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконанняо статочних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення. У розумінні практики Європейського суду ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень протии України» ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (ст. 1 Закону). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997р. у справі «Горнсбі протии Греції, заява №183571/91» (Caseof Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось не виконаним на шкоду одній зі сторін.

19 листопада 2010р. Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення. Про розяснення або відмову у розясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як зазначено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009р. № 14 «Про судоверішення у цивільнійсправі» відповідно до ст. 271 ЦПК України, роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, але є незрозумілим, що ускладнює йогореалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи зміну суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про змінурішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. у справі № 2-1485/11.

Керуючись ст.ст. 259-261, 271, 353-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про роз`яснення ухвали суду від 13 вересня 2019р. по цивільній справі №2-1485/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Роз`яснити ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019р. про заміну боржника у виконавчому провадженні по справі №2-1485/11 (провадження №6/761/803/2019), що боржниками за виданим Шевченківським районним судом м. Києва 23 січня 2014р. виконавчим листом № 2-1485/11 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2012р. по справі № 2-1485/11 є дві особи - Київська міська рада та ОСОБА_2 , й на виконання цього рішення суду за виданим 23 січня 2014р. виконавчим листом № 2-1485/11 у примусовому порядку належить звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності Київській міській раді та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному, при цьому видача судом інших, окремих виконавчих листів для ОСОБА_2 та Київської міської ради, законом не передбачена.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29 січня 2021р.

Суддя: