Справа № 473/4404/21
РІШЕННЯ

іменем України

"26" листопада 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , вказуючи на те, що сторони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте поведінка ОСОБА_2 протягом останніх п`яти місяців є агресивною, останній вчиняє відносно заявниці, яка є вагітною та утримує трьох малолітніх дітей, фізичне та психологічне насилля, а саме, постійний психологічний тиск (виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою), завдає їй тілесних ушкоджень тощо.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 не почуває себе в безпеці та не може забезпечити малолітнім дітям, які навчаються в Рацинській спеціальній школі-інтернат, безпечні умови проживання.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 03 вересня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ).

Також 21 листопада 2021 року Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис про заборону на вхід та перебування останнього в місці проживання заявниці строком на п`ять діб.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчиняє фізичний та психологічний тиск відносно заявниці та висловлює погрози повторювати вказані дії в подальшому, ухиляється від виконання термінового заборонного припису, а тому ОСОБА_1 , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому перебувати в місці проживання заявниці та в будь-який спосіб контактувати з нею.

В судовому засідання заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила про її задоволення.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що сторони проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте ОСОБА_2 протягом тривалого часу вчиняє відносно заявниці, яка є вагітною та утримує трьох малолітніх дітей, фізичне та психологічне насилля, а саме, постійний психологічний тиск (виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою), завдає їй тілесних ушкоджень тощо.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 не почуває себе в безпеці та не може забезпечити малолітнім дітям, які навчаються в Рацинській спеціальній школі-інтернат, безпечні умови проживання.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 03 вересня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ).

Також 21 листопада 2021 року Вознесенським РУП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис про заборону на вхід та перебування останнього в місці проживання заявниці строком на п`ять діб.

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Враховуючи думку заявниці, яка свою заяву підтримала, її пояснення та наявні в матеріалах справи докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявна висока вірогідність повторення вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі відносно ОСОБА_2 обмежувального припису строком на шість місяців шляхом заборони останньому перебувати в місці проживання заявниці та в будь-який спосіб контактувати з нею.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (без реєстрації): АДРЕСА_1 .

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього строком на 6 (шість) місяців наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копії рішення суду вручити/направити учасникам справи негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв