Справа №443/1222/18
Провадження №2/443/219/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 квітня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину за законом, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_5

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою в якій , з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що що спірний житловий будинок, АДРЕСА_1 відноситься до суспільного групи «колгоспний двір», станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 у ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 . Окрім того, члени колгоспного двору не претендують на частки в майні двору та відмовляються від спадкового майна у цьому дворі.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

13.07.2018 на адресу Жидачівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом /а.с. 2-4/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Ціпивко І.І. від 13.07.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків./ а.с. 29/.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.08.2018 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Коліщук З.М./а.с. 41/

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 03.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 19.10.2018/а.с. 55-56/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 19.10.2018 розгляд справи відкладено на 26.03.2019 на 08 год 45 хв./ а.с.64/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засідання в залі суду на 23.04.2019 о 08год. 45 хв. /а.с.73/.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.08.2020 автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено суддю Равлінка Р.Г./а.с.79/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 27.08.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.10.2020 о 14 год 00 хв./а.с. 80-81/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 05.10.2020 справу розглядом відкладено на 29.01.2021 о 12 год 00 хв./а.с. 89/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від

29.01.2021 справу розглядом відкладено на 22.04.2021 на 12 год 00 хв /а.с. 104/.

Довідкою від 22.04.2021 справу знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебуває у відпустці /а.с. 122/.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачка, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Окрім того, відповідачка на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна.

Відповідачка, ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Окрім того, відповідачка на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна.

Відповідач, ОСОБА_5 , в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Окрім того, відповідач на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна.

Відповідачка, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явивилася, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Окрім того, відповідач на частку майна у колгоспному дворі не претендує і відмовляється від частки спадкового майна.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах в підготовчому судовому засіданні тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується долученою копією довідки, що видається при оформленні спадщини від 27.06.2018 № 704 сільським головою Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області станом на 30.06.1990 будинковолодіння по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_7 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , кожен мав умовно по 1/6 частці майна/а. с.11/.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 рік забудови 1987, а загальна площа вказаного будинку становить 155,9 кв.м. /а.с. 19-21/.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0159828 виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 30.05.1997 № 332 ОСОБА_7 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,38 гектарів на території Монастирецької сільської ради. /а.с.52/

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 76 років, помер ОСОБА_7 , про що 19.11.2003 зроблено відповідний актовий запис № 39 та Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 19.11.2003 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.15/.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складалася із права на 1/6 частини майна у колгоспному дворі, розташованому у АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11.01.2018 встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ступенем спорідненості батько син. /а.с. 18/

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 56 років, помер ОСОБА_6 , про що 27.11.2019 зроблено відповідний актовий запис № 35 та виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області 27.11.2019 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /а.с.113/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 08.12.1987 батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_1 .

29.03.2021 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій воін просить суд залучити його до участі у справі №444/1222/18, як правонаступника позивача та здійснити заміну позивача./а.с.111/.

Постановою про відмовою у вчинення нотаріальних дій від 08.02.2021 № 49/09-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ./а.с.114/

Таким чином, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги, оскільки на момент смерті вони проживали разом та таким чином став власником 4/6 (3/6+1/6) спірного будинковолодіння.

Згідно заяви від 08.02.2021 посвідченої Секретарем виконкому Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області Гризак Г., ОСОБА_2 на частку у майні у колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому ж дворі./а.с.115/.

Згідно заяви від 08.02.2021 посвідченої Секретарем виконкому Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області Гризак Г., ОСОБА_3 на частку у майні у колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому ж дворі./а.с.116/.

Згідно заяви від 08.02.2021 посвідченої Секретарем виконкому Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області Гризак Г., ОСОБА_4 на частку майна у колгоспному дворі не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому ж дворі./а.с.117/.

Згідно заяви від 08.02.2021 посвідченої Секретарем виконкому Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області Гризак Г., ОСОБА_5 на частку у майні у колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому ж дворі./а.с.118/

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір припинено 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до статті 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на спірний житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області .

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 належить право власності на частки майна спірного будинковолодіння у розмір 1/6 частки кожному, однак як встановлено судом вони, на частку майна в колгоспному дворі не претендують, що підтверджується їхніми заявами наявними в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та те, що на частку майна в колгоспному дворі не претендують відповідачі, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.05.2021.

Суддя Р.Г. Равлінко