Справа № 303/7389/20
2/303/375/21
Номер рядка статистичного звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 , право власності на яке не було зареєстровано. На час відкриття спадщини в будинку були зареєстровані дружина спадкодавця ОСОБА_6 , 1936 року народження, його сини ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та онука ОСОБА_8 . За життя спадкодавець ОСОБА_5 26.05.2003 року склав заповіт на свого сина ОСОБА_4 , яким заповів йому все своє майно. Однак, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.01.2020 року даний заповіт визнаний нікчемним, у зв`язку з тим, що секретар сільської ради не мала повноважень на здійснення нотаріальних дій. Після смерті ОСОБА_5 жодних заповітів не було, тому спадкування відбувалось за законом. Однак ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися. До смерті своїх батьків, так і після їх смерті в будинку АДРЕСА_1 проживав з рідних лише один їх син, це ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законом строку позивачі подали заяви про прийняття спадщини, однак постановою від 22.02.2019 року та від 30.10.2020 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують права власності на спадковий будинок та вказано, що у будинку зареєстрований ОСОБА_7 другий син спадкодавця. Вказує, що ОСОБА_9 після того як покинув свою сім`ю, зареєстрував шлюб з іншою жінкою, змінив прізвище та постійно проживав з 2013 року з дружиною в ОСОБА_10 . Враховуючи вищенаведене, просять встановити факт не проживання ОСОБА_9 зі спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; визнати ОСОБА_9 таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_11 право власності на нерухоме майно, будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 25.11.2000 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб 25.11.2000 року ( а.с. 9,39).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.07.2001 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ( а.с. 9, 38). Як вбачається з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 25.01.2018 року, ОСОБА_11 зареєстрована АДРЕСА_1 з 16.03.2004 року ( а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01.03.2004 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 11).

26.05.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт на свого сина ОСОБА_4 , яким заповів йому все своє майно (а.с. 12). Однак рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.01.2020 року за позовною заявою ОСОБА_3 даний заповіт визнаний нікчемним.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15.05.2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 10).

У встановлений законом строку позивачі подали заяви про прийняття спадщини, однак постановами від 22.02.2019 року та від 30.10.2020 року їм будо відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують права власності на спадковий будинок та вказано, що у будинку зареєстрований ОСОБА_7 - син спадкодавця (а.с. 14-17).

З довідки Горондівської сільської ради Мукачівського району від 17.05.2018 року № 637 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним був зареєстрований, але не проживав за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . Також з довідки Горондівської сільської ради Мукачівського району від 17.05.2018 року № 636 вбачається, що ОСОБА_8 дійсно до дня смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала на його утриманні ( а.с. 18).

Як вбачається з довідки Горондівської сільської ради Мукачівського району від 14.12.2018 року № 1661, на день смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку в АДРЕСА_1 згідно свідчень сусідів ніхто не проживав. Був зареєстрований брат померлого ОСОБА_3 , 1970 року народження ( а.с. 18)

Відповідно до довідки Горондівської сільської ради Мукачівського району від 13.12.2018 року № 02-06/686, згідно відомостей погосподарських книг за період з 1991 року по 2015 рік, ОСОБА_9 з часу одруження (1993 рік) проживав в АДРЕСА_2 разом з дружиною ОСОБА_12 . У 2013 році зі слів членів сім`ї було внесено відомості про його вибуття в місто Київ ( а.с. 21).

Як вбачається із заяв ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , посвідчених секретарем виконавчого комітету Горондівської сільської ради Лінтур В.І. останні підтвердили факт, що ОСОБА_9 , 1970 року народження не проживав в АДРЕСА_2 з 1992 року. Аналогічні пояснення зазначені свідки надали в судовому засіданні ( а.с. 22-23,75-78).

Згідно із відповіддю з Горондівської сільської ради від 18.12.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 14.03.1997 року ( а.с.42). Однак матеріали справи не містять даних про звернення позивачів, чи спадкодавців з позовами до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житловим будинком.

Крім того, як вбачається з автоматизованої системи документообігу Мукачівського міськрайонного суду у справі № 303/6881/19, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.01.2020 року, яке набуло законної сили за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Горондівська сільська рада було визнано нікчемний заповіт ОСОБА_5 , складений 26 травня 2003 року на користь ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідченого секретарем Виконавчого комітету Горондівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області Лінтур В.І. за реєстровим № 130.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Предметом позову позивачі визначили вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, виходячи зі змісту позову позивачі фактично намагаються довести те, що лише вони є спадкоємцями першої черги за законом.

З огляду на викладене суд вважає, що у задоволенні позову в частині визнання факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину слід відмовити у зв`язку із застосуванням позивачами способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 21.10.2020 року у справі 569/15147/17.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, оскільки така є похідною.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі викладеного, керуючись ст.15,16,175 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 81, 258, 259, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Рішення виготовлено 08 червня 2021 року.

Головуюча О.В.Гутій