Справа № 308/2406/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Лемак О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 03.11.2016 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.11.2016 року.
Вказує, що за час спільного проживання у них з відповідачем народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні та вихованні.
Пояснює, що із самого початку сімейного життя відносини між ними не склалися, та поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, а тому вона звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. На даний момент шлюб не розірваний, позовна заява про розірвання шлюбу не розглянута. Їхнє спільне проживання кілька разів припинялося (востаннє з червня 2018 року по вересень 2018 року), однак поновлювалось у зв`язку з бажанням примиритись заради спільної дитини.
Вказує також, що на даний момент вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, якій на момент звернення до суду виповнився 1 рік.
Зазначає, що відповідач працює в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області, та отримує стабільну щомісячну заробітну плату. Стверджує, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач є нерегулярною та недостатньою для повноцінного утримання та виховання їхньої дитини.
Пояснює, що оскільки дитина повністю знаходиться на її утриманні, вона постійно нею опікується і об`єктивно несе більші витрати на утримання дитини та у зв`язку з тим, що їм з відповідачем добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звернутися до суду з проханням задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30% від заробітку відповідача.
Також зазначає, що стан здоров`я відповідача задовільний, інших непрацездатних осіб на утриманні він не має, а тому вважає, що він спроможний і зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 30% від свого заробітку.
Виходячи з викладеного, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 % (тридцяти відсотків) від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитини повноліття та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, однак її представник - адвокат Ландовська М.В. 05.07.2019 року подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час там місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2016 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_1 ) було укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 591, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.11.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.
Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.10.2017 року виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Зі змісту позовної заяви також вбачається, що відповідач працює в Управлінні Служби безпеки України в Закарпатській області та отримує стабільну щомісячну заробітну плату. Матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач є нерегулярною та недостатньою для повноцінного утримання та виховання дитини. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки, вона постійно нею опікується і об`єктивно несе більші витрати на утримання дитини та у зв`язку з тим, що їм з відповідачем добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звернутися до суду з проханням про стягнення аліментів з відповідача.
При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) батька щомісячно і до досягнення нею повноліття.
Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.01.2019 року - 1626 грн., з 01.07.2019 року - 1699 грн., з 01.12.2019 року - 1779 грн., згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
При цьому, оскільки позов пред`явлений 28.02.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Водночас, за змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 280-283, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-183, 191 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи із 28 лютого 2019 року і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення - 28 січня 2021 року.

Головуюча О.В. Лемак