Справа № 426/3528/21
УХВАЛА

03 грудня 2021 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Бабічева Л.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Вважаю, що зазначену позовну заяву треба залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 ЦПК України, виходячи з таких підстав.

- позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що 18.11.2005 начальник КП «СРБТІ» зареєстрував на ім`я ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, також вказує, що на підставі ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 23.12.2013 р. по справі №426/2110/13-ц відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець свого батька ОСОБА_3 , зареєстрував право на вказане у позові спірне нерухоме майно, що підтверджується витягом із державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2015. При цьому позивач, викладаючи обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, у порушення п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, не вказує яке саме рішення та який саме запис про державну реєстрацію права власності він вважає недійсним та не вказує, зокрема, підстави визнання недійсним запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчиненого на підставі ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 23.12.2013 р. по справі №426/2110/13-ц. Позивач не вказує чи була оскаржена ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 23.12.2013 р. по справі №426/2110/13-ц, на підставі якої була здійснена реєстрація права власності за відповідачем;

- позивач не визначився зі змістом позовних вимог відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме, не зазначив яке саме рішення, якого органу чи посадової особи, та який саме запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зазначене у позовній заяві, просить визнати недійсним. Викладаючи зміст позовних вимог, позивач в порушення вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України лише зазначив, що просить визнати недійсним рішення та запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

До позовної заяви позивачем додані ксерокопії документів, які не відповідають вимогам ст.95 ЦПК України, а саме, копії документів не посвідчені належним чином відповідно до вимог ч.5 ст. 95 ЦПК України та п. 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. №55, відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії (на копіях відсутній запис «Згідно з оригіналом» назви, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копій).

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

При таких обставинах, відповідно до ст.185 ЦПК України, вважаю, що позов підлягає залишенню без руху та позивачу слід надати строк для усунення вищевказаних недоліків.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали та роз`яснити, що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Бабічева