ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7318/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участі секретаря Лаптєвої Ю.М.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 23.06.2021 до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та на її особисте утримання до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, судові витрати на правову допомогу. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом,

Далі, позивач в позові зазначила, що з грудня 2020 року вони з чоловіком проживають окремо. Після того, він надавав допомогу дітям за усною домовленістю, але наразі відповідач порушив домовленість та перестав надавати дітям грошову допомогу. Наразі усі четверо дітей перебувають на утриманні позивача.

Зважаючи на те, що позивач знаходиться вдома та доглядає за маленькою дитиною, особистих коштів не вистачає на задоволення потреб та утримання дітей. Самостійно позивач не в змозі забезпечити чотирьох дітей, а молодшій дитині, ще не виповнилося навіть трьох років. Відповідач, як батько малолітньої дитини, повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати матір його дитини в період догляду нею за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, однак повноцінної матеріальної допомоги на утримання доньки та позивача він не надає.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач у судове засідання з`явилась, вимоги позову підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, у пояснення вказувала на аналогічні обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у судовому засіданні його представник, позовні вимоги визнала частково, а саме у частині позовних вимог на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Проти стягнення аліментів на утримання позивача заперечувала у повному обсязі. Крім того, заперечувала та просила зменшити витрати позивача на правову допомогу, з підстав його завищеного розміру.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послалась як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням заперечень відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони мають чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з позивачем.

Позивач в позові зазначила, що з грудня 2020 року вони з чоловіком проживають окремо, вказана обставина стороною відповідача не заперечувалась.

Відповідач офіційно працевлаштований, має дохід - щомісячну заробітну плату, проте не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання спільних дітей подружжя, тому позивачка бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, та на утриманні якої знаходяться діти, її стан здоров`я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей не має, й має достатні можливості сплачувати аліменти на їх утримання.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно до ст.ст. 141, 155, 180, 182, 183 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки повинні утримувати своїх дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи, що відповідач як батько чотирьох малолітніх дітей повинен приймати участь в утриманні своїх дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, а тому суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей підлягає задоволенню в повному обсязі та встановлює для виплати аліменти на користь позивача в розмірі у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.06.2021 до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача утримання на її користь як дружини, з якою проживає дитинаОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, суд з огляду не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступні вимоги чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частиною 4 ст. 84 СК України визначено умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Проте, максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ « Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові ВСУ від 05.11.2018 року в справі № 522/16526/16ц.

Таким чином, враховуючи визначену частку аліментів, які будуть стягуватися з відповідача - платника аліментів, вимога про стягнення з нього ж аліментів на утримання дружини, з якою проживають діти в порядку ч.2 ст. 84 СК України задоволенню не підлягає, оскільки буде порушений максимально допустимий розмір аліментів, які можуть стягуватися з платника аліментів - він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, що буде суперечити нормам Сімейного Кодексу України.

Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частини від всіх його видів доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трирічного віку не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн за вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей.

Судові витрати за вимогою позивача про стягнення аліментів на неї як на дружину - віднести на рахунок держави.

Щодо питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом відзначається таке.

Відповідно до умов ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Так, позивачем надано суду договір про надання юридичних послуг від 03.06.2021 за № К-201, укладений з між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮС КОНСУЛ», відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги, проект заяви про стягнення аліментів за законом, проект клопотання про витребування доказів, проект клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проект заяви про визначення порядку спілкування з дітьми, консультації, які оплачені повністю в обумовленому у договорі гонорарі, а саме - 8670,00 грн.

Отже, за домовленістю між позивачем та юридичною фірмою, останньою отримано гонорар у розмірі 8670,00 грн., що є витратами позивача на правничу допомогу адвоката, розмір яких визначено умовами договору про надання юридичних послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На спростування співмірності витрат позивача на правничу допомогу представником відповідача заявлено, що розмір таких витрат є завищеним і не відповідає об`єму наданої правничої допомоги.

Поряд з цим, слід відзначити, що наявні у матеріалах справи докази витрат на оплату правничої допомоги адвоката не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, на підставі чого суд дійшов висновку про доцільність самостійно визначити їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності, і такий висновок суду цілком відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності понесених витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки позову та участі у судових засіданнях та значимості таких дій у справі, суд, беручи до уваги складність справи, яка у силу п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України віднесена до категорії малозначних, характер виконаної роботи, її обсяг та витрачений ним час (надання консультації, підготовка документів, а саме: проект заяви про стягнення аліментів, проект клопотання про витребування доказів), пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову, - дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру, заявлених позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою до 1000,00 грн.

Отже, питання розподілу судових витрат у частині витрати на професійну правничу допомогу слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено частково, - суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути частину понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, яка відповідає співмірності та необхідності таких витрат у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 84, 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 14, 19, 76, 141, 142, 189-200, 206, 247, 263-265, 268, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.06.2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: