Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2021 Справа №607/1955/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвоката Хлєбнікова С.В.,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на ј частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 69,20 кв.м. по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на ј частину вказаного будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог позивач вказала, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та вона. Відтак, кожному з них належить по ј частці спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів їй належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі на ј частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм частки спірного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, замінено неналежного відповідача Буцнівську сільську раду Тернопільського району Тернопільської області на належного - Великоберезовицьку селищну раду Тернопільського району Тернопільської області.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Хлєбніков С.В. позов підтримали та просили його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Представник Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14 грудня 1982 року.

20 січня 1990 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 січня 1990 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_1 ».

Як слідує зі свідоцтва на право власності на жилий будинок від 31 березня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з чотирьох осіб, головою якого є ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки за №218 від 12 червня 2020 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року членами двору були ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - дочка.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №771 від 28 липня 2017 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 26 липня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Як слідує з інформаційної довідки від 24 листопада 2020 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_3 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - дочка.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належало по ј частці спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02 січня 2008 року, виданим Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №01.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельний пай ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 13 січня 1999 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Буцнівської сільської ради Мац М.П.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі за заповітом на належну йому ј частку спірного житлового будинку.

01 липня 2008 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №378/2008 після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за №378/2008, ОСОБА_4 01 липня 2008 року подала до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки за №652 від липня 2008 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 . На день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - зять, ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_8 - внук, ОСОБА_9 - внук, ОСОБА_10 - внучка.

Єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є його донька ОСОБА_1 .

Крім цього, ОСОБА_1 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_3 отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку.

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №378/2008.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3 успадкувала належну йому ј частину спірного будинковолодіння.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 25 червня 2020 року за №900/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27 квітня 2020 року, виданим виконавчим комітетом Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №02.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належну їй частку житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, у тому числі за заповітом на належну їй ј частку спірного житлового будинку.

03 червня 2020 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №99/2020 після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом за реєстром №47 від 18 січня 2008 року, згідно якого ОСОБА_4 заповіла сину ОСОБА_2 належний їй земельний пай площею 2,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

16 червня 2020 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4 успадкувала належну їй ј частку спірного будинковолодіння.

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Як вбачається з довідки за №209 від 10 червня 2020 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 . На день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_5 - зять, ОСОБА_9 - внук, ОСОБА_10 - внучка.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу від 26 листопада 2020 року за №627/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З технічного паспорта на житловий будинок за АДРЕСА_1 від 26 липня 2017 року, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 69,2 кв.м., житлова - 46 кв.м.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спірне будинковолодіння згідно погосподарських книг числиться як колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - дочка.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, кожному члену ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належало по ј його частині.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом у тому числі на належну йому ј частку спірного житлового будинку, яку останній заповів ОСОБА_1 .

Позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , про що подала до нотконтори відповідну заяву у встановлений законом строк.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину не встановлено, що стверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкувала належну йому ј частку спірного житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй ј частку спірного житлового будинку, яку остання заповіла ОСОБА_1 .

Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 успадкувала належну їй ј частку спірного житлового будинку.

Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 69,20 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 524, 529, 534, 549 ЦК 1963 року, ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, загальною площею 69,20 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідачі: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, вул. Ст. Бандери, 26, смт. В. Березовиця Тернопільського району Тернопільської області; код ЄДРПОУ - 04393462;

ОСОБА_2 , с. Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 11 травня 2021 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька