Справа № 165/2032/18
Провадження № 2/165/8/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ушакова М.М.,

з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

встановив:

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23 листопада 1982 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який 07 лютого 2018 року між ними розірвано. Зазначає, що за час перебування у шлюбі ними був набутий транспортний засіб марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 . Також зазначає, що за час перебування у шлюбі ними була набута у власність кооперативна квартира в ЖБК "Молодіжний", яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки №46 від 12.07.2018 року виданої ЖБК "Молодіжний" внески сплачувалися ним в період з 1985 року по 1993 рік, ринкова вартість квартири згідно оцінки становить 400000,00 гривень. Позивач посилається на те, що не зареєстрований, здійснити реєстрацію по фактичному місцю свого проживання не може, оскільки відповідач не дає на це згоди, так як ордер на квартиру виписаний на її ім`я, аналогічно не може користуватися транспортним засобом, оскільки він зареєстрований за відповідачем одноособово, де на разі знаходиться транспортний засіб йому не відомо. Тому звернувся до суду, просить усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 .

30 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь грошові кошти за компенсацію вартості транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 62500,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до проведення судового засідання подалав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі та без участі його довірителя ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 до проведення судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає повністю з мотивів викладених у відзиві.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом з досліджених письмових доказів встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1982 року по 07 лютого 2018 року (а.с.5, 6), в період шлюбу в 1986 році позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 згідно ордеру на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу №4120 від 21.10.1986 року набуто у власність кооперативну квартиру у ЖБК "Молодіжний" за адресою: АДРЕСА_1 , орден на яку видано на ім`я члена ЖБК "Молодіжний" - відповідача ОСОБА_2 з сім`єю з 3-х чоловік: сина ОСОБА_6 , чоловіка - ОСОБА_1 на право зайняття житлового приміщення - трикімнатньої квартири площею 39,84 кв.м. (а.с.5, 25), згідно висновку про вартість нерухомого майна ринкова вартість трьохкімнатної житлової квартири, загальною площею 64,97 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 складає 400000,00 грн. (а.с.4), згідно довідки №46 від 12.07.2018 року виданої головою ЖБК "Молодіжний" ОСОБА_1 співвласнику трикімнатної квартири, загальною площею 64,97 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що станом на 12 липня 2018 року ОСОБА_1 заборгованості перед кооперативом немає, державний кредит погашено повністю, перший внесок внесено у 1985 році, залишок погашався рівними частинами до 1993 року (а.с.7), відповідно до довідки ЖБК "Молодіжний" від 12.07.2018 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у даній квартирі він був зареєстрований з 26.12.1986 року по 05.08.1998 року, склад його сім`ї: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8), позивач ОСОБА_2 зобов`язалась погасити борг за отриману від ЖБК "Молодіжний" квартиру (а.с.26), ОСОБА_9 15.07.1985 року вніс пайовий внесок в сумі 3154,20 крб. згідно рішення міськвиконкому №196 від 11.07.1985р. (а.с.27), ОСОБА_2 30.10.1992р. внесено на рахунок ЖБК "Молодіжний" квартплату у сумі 5218 крб. (а.с.28), 24.06.1994 року ОСОБА_10 подарувала внуку ОСОБА_6 , сину позивача 6000 крб. пайових нагромаджень на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , меблі для облаштування даної квартири та холодильник (а.с.29), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_11 отримала у спадок від матері квартиру (а.с.30), 31.07.2008 року грошові кошти, що залишились після смерті матері позивача, продажу майна та батьківської квартири, в розмірі 45000,00 доларів США в рівних долях по 15000,00 доларів США було розприділено між трьома дітьми ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.31), 13.02.2009 року ОСОБА_2 придбала транспортний засіб марки "Opel Astra" (а.с.32, 33-34, 35), 07.09.2017 року ОСОБА_2 продала автомобіль марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 своєму сину ОСОБА_7 (а.с.36).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовної розвитку та лікування.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: п.22: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність", що діяв на момент набуття власності в 1993 році, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно ст.16 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність" майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до ст.22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином вимоги позивача щодо визнання права власності за ним 1/2 частини квартири є підставними і підлягають до задоволення, суд задоволює позов у даній частині заявлених позовних вимог і визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошових коштів за компенсацію вартості транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 62500,00 гривень до задоволення не підлягає, оскільки транспортний засіб марки "Opel Astra" д.н.з. НОМЕР_1 було продано в період часу коли сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі і позивачем не доведено, що продаж вказаного транспортного засобу було здійснено відповідачем без згоди та відома позивача, і отримані кошти від продажу даного транспортного засобу були використані відповідачем у власних інтресах, а не в інтресах сім`ї.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають в користь позивача частково, пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати - 3000,00 грн. сплаченого судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354-355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 60, 61, 63,68, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.22 КЗпШС України, ст.ст. 368, 370, 372, 392 ЦК України, ст. 146 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 (три тисячі) грн. понесених по справі судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя М.М. Ушаков