Номер провадження: 22-ц/813/4351/21
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Фролової Ірини Олександрівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання наказів директора Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та компенсацію заподіяної моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (т.1, а.с. 1-7) до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - ОНДЕКЦ МВС України), з урахуванням уточнення позовних вимог (т. 1, а.с. 98-102) та остаточно просив: 1) визнати накази директора Одеського НДЕКЦ МВС України №69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення з 21.11.2016 року та №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» - незаконними та скасувати їх; 2) визнати звільнення ОСОБА_1 з роботи та посади заступника завідувача відділу завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчів видів дослідження та оціночної діяльності Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за п. 1 ст. 40 КЗпП України - незаконним і поновити його на роботі в Одеському НДЕКЦ МВС України; 3) стягнути з Одеського НДЕКЦ МВС України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та затримку виконання судового рішення; 4) стягнути з Одеського НДЕКЦ МВС України на його користь відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують ОНДЕКЦ МВС України. 02.07.2016 року його було звільнено із вищезазначеної посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вказане рішення адміністрації ОНДЕКЦ МВС України позивачем було оскаржене до суду.

14.11.2016 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси накази адміністрації ОНДЕКЦ МВС України про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи були скасовані - як протиправні. Окрім того, позивача було поновлено на посаді та стягнуто заробітна плата за час вимушеного прогулу та відшкодовано моральну шкоду. В частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця судом було допущено негайне виконання судового рішення.

Позивач стверджує, що в той же день 14.11.2016 року керівництвом ОНДЕКЦ МВС України його було ознайомлено з Попередженням про наступне звільнення. У попередженні, підписаним т.в.о. директора ОНДЕКЦ МВС України ОСОБА_2 повідомлялося, що згідно з наказом МВС України від 09.09.2016 року №915 «Про організаційно-штатні зміни в науково-дослідних установах МВС», у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи та скороченні чисельності працівників, ОСОБА_1 буде звільнено з ОНДЕКЦ МВС України не раніше ніж двох місяців з часу повідомлення, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Після цього, позивач фактично не був допущений до виконання своїх службових обов`язків, не виконував будь-яких своїх функціональних повноважень і не допускався охороною установи на території ОНДЕКЦ МВС України.

В зв`язку з небажанням добровільно виконувати судове рішення адміністрацією ОНДЕКЦ МВС України, ОСОБА_1 було отримано в суді виконавчий лист та відкрито виконавче провадження у Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управляння юстиції.

21.11.2016 року ОСОБА_1 було викликано до кадрового органу ОНДЕКЦ МВС України, де в присутності т.в.о. директора ОСОБА_2 , посадовими особами установи йому було повідомлено про видання наказу про поновлення на роботі.

Позивач був ознайомлений з наказом № 100 від 21.11.2016 року, за змістом якого його було поновлено на посаді, яку ОСОБА_1 займав до звільнення. Того ж дня ОСОБА_1 було ознайомлено з наступним наказом № 101 від 21.11.2016 року - вже про звільнення його з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до вимог наказу МВС України від 09.09.2016 року № 915 «Про організаційно-штатні зміни в науково-дослідних установах МВС» - внаслідок реорганізації установи та скорочення чисельності працівників. Вказане рішення адміністрації ОНДЕКЦ МВС України ним було оскаржене до суду.

12.07.2017 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Суд визнав наказ № 101 від 21.11.2016 про звільнення позивача за ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновив його на посаді заступника завідувача відділу-завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і документів що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності ОНДЕКЦ МВС України, стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. В частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місяця судом було допущено негайне виконання судового рішення.

Однак, відповідач відмовився від добровільного виконання судового рішення, в зв`язку з чим ОСОБА_1 знову звернувся до суду та отримав виконавчий лист № 521/21535/16-ц, який надав до виконання до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управляння юстиції для відкриття виконавчого провадження.

В межах виконавчого провадження № 54307215, відповідач відшкодував ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 96 000 грн. та 500 грн. моральної шкоди, а в частині поновлення на роботі відмовився виконати судове рішення під різними надуманими причинами.

Оскільки рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді не було виконане, матеріали відносно посадових осіб, які допустили не виконання судового рішення, державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управляння юстиції були направлені до правоохоронних органів для порушення кримінального провадження, № 0002749 з правовою кваліфікацією правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України, а виконавче провадження було закрите.

03.12.2018 позивача було запрошено до адміністрації ОНДЕКЦ МВС України, де посадовими особами установи ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 69 о/с від 29.11.2018 року про поновлення позивача на посаді заступника завідувача відділу-завідувач сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і документів що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності ОНДЕКЦ МВС України. Однак, за змістом наказу час поновлення на роботі визначено не датою видання зазначеного наказу, а лише з 21.11.2016 року. Підставою для видання цього наказу в преамбулі цього наказу було вказано, що наказ видано на «виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року».

Крім того, одразу ж ОСОБА_1 було надано для ознайомлення ще наказ директора ОНДЕКЦ МВС України ОСОБА_3 вже за №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с», згідно з яким були внесені зміни в цей наказ в частині дати звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи, скороченні чисельності працівників в термін - з 20 січня 2017 року. Підставою для видання цього наказу зазначене: «Попередження про наступне звільнення від 14.11.2016 року та акт про повідомлення з наявними вакантними посадами та про відмову від переведення на іншу роботу у зв`язку із звільненням зі скороченої займаної посади від 21.11.2016 року».

Позивач вважає, що вказані накази директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. за № 69 о/с та №70 о/с від 29.11.2018 року щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі та його звільнення з роботи - є незаконними та суттєво порушують законодавство про працю та конституційні права громадянина.

ОСОБА_1 вважає, що адміністрацією ОНДЕКЦ МВС України було утворено штучні підстави для протиправного невиконання вступивших в законну силу судових рішень Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року (цивільна справа № 521/13223/16-ц (суддя Поліщук І.О.) про визнання незаконним звільненням його з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновленні на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди) та судового рішення цього ж суду від 12.07.2017 року (цивільна справа № 521/21535/16-ц суддя Мазун І.А.) про визнання звільнення його з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП незаконним, поновленням на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, а також ухвал апеляційного суду Одеської області від 31.01.2017 року та 03.10.2017 року, якими вказані рішення судів першої інстанції залишені без змін та набрали законної сили.

Позивач звертає увагу суду, що виданий 29.11.2018 року директором ОНДЕКЦ МВС України наказ № 69 о/с про поновлення його на роботі, хоча і має в своєму змісті посилання про те, що він був виданий на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року, однак за фактом - є неналежним виконанням вказаних судових рішень, оскільки він не тільки не відповідає вимогам діючого законодавства, а ще не відновлює становище ОСОБА_1 як працівника, яке існувало до порушення, встановленого судом та суттєво порушує його право на державний захист від незаконного звільнення, відповідні гарантії та компенсації при поновленні на роботі.

ОСОБА_1 вважає, що вказаний наказ директора ОНДЕКЦ МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року не відповідає вимогам діючого законодавства, тому що безпідставно встановлює час поновлення його на роботі в термін лише з 21.11.2016 року, а не з часу фактичного видання наказу, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження»,-«Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю Наказу або розпорядження про поновлення стягувана на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача». За таких обставин, датою поновлення на роботі може бути тільки фактична дата видання директором ОНДЕКЦ МВС України наказу про поновлення на роботі, тобто - з 29.11.2018 року і будь-які правові відношення та правочини за моєю участю можливі лише після цього часу.

Окрім того, незаконне скорочення часу фактичного виконання судового рішення суттєво порушує встановлені законодавством про працю права, гарантії та компенсації у випадку незаконного звільнення працівника, в тому числі встановлення та врахування часу вимушеного прогулу, на відшкодування в повному обсязі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як передбачено діючим законодавством, компенсації моральної шкоди за незаконне звільнення з роботи.

Позивач стверджує, що незаконність та штучність цього наказу також підтверджується фактом використання цього наказу для створення завідомо незаконного наступного наказу директора ОНДЕКЦ МВС України №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/ с» згідно з яким, ОСОБА_1 знову, шляхом внесення зміни часу звільнення з роботи, після незаконного поновлення з 21.11.2016 року, за визнаною судовими рішеннями незаконною підставою - за п. 1 ст. 40 КЗпП України, було звільнено з роботи в термін - з 20 січня 2017 року. Таким чином, адміністрація ОНДЕКЦ МВС України зазначеним наказом № 70 о/с від 29.11.2018 року штучно скоротила час вимушеного прогулу, допущенного внаслідок незаконного звільнення, який вже було встановлено судовими рішеннями та часом їх незаконного невиконання в подальшому - до часу видання наказу 29.11.2018 року.

ОСОБА_1 наголошує, що за таких обставин, вказані накази директора ОНДЕКЦ МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» не відповідають вимогам трудового законодавства і грубо порушують його трудові права, тобто є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що на день пред`явлення позову до суду він перебуває у вимушеному прогулі з 21.11.2016 року по цей час. Разом з цим звертає увагу суду, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року (цивільна справа № 521/21535/16-ц (суддя Мазун І.А.) про визнання звільнення ОСОБА_1 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП незаконним, поновленням на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, ОНДЕКЦ МВС України на користь позивача в якості стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було сплачено 144 000 грн. та відшкодовано 1000 грн. в якості моральної шкоди. В термін з 12.07.2017 року по цей час будь-яку оплату за час вимушеного прогулу, в тому числі при затримці виконання зазначеного вище судового рішення, він не отримував.

Позивач стверджує, що моральна шкода йому була заподіяна тим, що він, після винесення судового рішення Малиновського районного суду м. Одеси про поновлення на роботі, вважав себе захищеним від вседозволеності адміністрації ОНДЕКЦ МВС України, мав намір поновити свій порушений попереднім незаконним звільненням авторитет працівника, налагодити звичайний уклад життя, стосунки з співслужбовцями і належне матеріальне забезпечення своєї сім`ї. Враховуючи те, що у нього на утриманні є неповнолітня дочка, а жінка є пенсіонером, то він є єдиним годувальником.

Його моральні страждання посилюються постійним нервовим стресом, почуттям безнадійності в отриманні надійного захисту, в тому числі справедливим судом від вседозволеності адміністрації і неможливості вплинути на їх рішення звільнити його будь-яким шляхом. В зв`язку з цим, враховуючи глибину переживань та моральних страждань, завдану позивачу моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 5000 (п`ять) тисяч гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання наказів директора Одеського НДЕКЦ МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення суду та ухвалити по справі нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року представник Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Фролова Ірина Олександрівна також подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року шляхом доповнення резолютивної частини рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦГЖ України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що:

- рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31.01.2017 року (по справі № 521/13223/16-ц) визнано протиправним та скасовано наказ від 10.05.2016 року № 61 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани; визнано протиправним та скасовано наказ від 30.05.2016 року № 83 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України; стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 56 352,62 грн; 500 грн на відшкодування моральної шкоди; в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допущено негайне виконання судового рішення. В іншій частині позовних вимог відмовлено (т. 1, а.с. 13-25);

-20.02.2019 року постановою Верховного суду рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31.01.2017 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.07.2019 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено (т. 1, а.с. 240- 247);

-не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, перебувала на апеляційному розгляді;

-наказом Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 100 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року у цивільній справі № 521/13223/16-ц;

-наказом Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с ОСОБА_1 повідомлено про припинення з ним трудових відносин та його звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи та скорочення чисельності працівників, відповідно до наказу МВС України від 09 вересня 2016 року № 915 «Про організаційно-штатні зміни в науково-дослідних установах МВС». Із вказаним наказом позивача було ознайомлено 21.11.2016 року;

- ОСОБА_1 не погодився з наказом Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с та оскаржив своє звільнення в судовому порядку;

-рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року, (по справі № 521/21535/16-ц) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано наказ Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с про звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 , заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України незаконним. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Одеському НДЕКЦ МВС України на посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України. Стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98 462 грн 34 коп. Стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. У частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допущено негайне виконання судового рішення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т. 1, а.с. 10-12, 26-28). Постановою Верховного суду від 02.10.2019 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року залишити без змін (т. 2, а.с. 110-112);

- як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду та отримав виконавчий лист № 521/21535/16-ц, який надав до виконання до Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управляння юстиції для відкриття виконавчого провадження. Позивач вказує, що в межах виконавчого провадження № 54307215, ОНДЕКЦ МВС України відшкодувало йому середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 96 000 грн. та 500 грн. моральної шкоди;

-29.11.2018 року наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 69 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника завідувача відділу-завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і документів що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності ОНДЕКЦ МВС України (т. 1, а.с. 9). Згідно з наказом час поновлення на роботі визначено з 21.11.2016 року. Підставою для видання цього наказу вказано, що наказ видано на «виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року»;

-03.12.2018 року ОСОБА_1 було запрошено до адміністрації ОНДЕКЦ МВС України, де його було ознайомлено з наказом № 69 о/с від 29.11.2018 року;

-29.11.2018 року наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. №70 о/с «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» було внесено зміни в наказ Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с в частині дати звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи, скороченні чисельності працівників в термін - з 20 січня 2017 року. Підставою для видання цього наказу зазначене: «Попередження про наступне звільнення від 14.11.2016 року та акт про повідомлення з наявними вакантними посадами та про відмову від переведення на іншу роботу у зв`язку із звільненням зі скороченої займаної посади від 21.11.2016 року» (т. 1, а.с. 8). ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом 03.12.2018 року;

-11.11.2019 року наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 51 о/с, скасовано наказ №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» (т. 2 а.с. 134);

-11.11.2019 року наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 52 о/с, внесено зміни до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» про звільнення позивача щодо дати звільнення - з 12.07.2017 року. (т. 2 а.с. 142).

Відмовляючи у вимогах про визнання наказів директора Одеського НДЕКЦ МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними і скасування їх, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що:

- датою незаконного звільнення ОСОБА_1 встановленого рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року є саме дата 21.11.2016 року, а не дата ухвалення рішення суду про поновлення працівника на роботу або дата видачі наказу про поновлення працівника на роботі виданого на виконання рішення суду;

- на час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 судом встановлено, що 11.11.2019 року наказом директора ОНДЕКЦ МВС України Костіна О.Ю. № 51 о/с, на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року по справі № 521/21535/16-ц, скасовано наказ №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» (т. 2 а.с. 134), а тому спірний наказ втратив чинність та не потребує повторного скасування органом, що розглядає трудовий спір;

-спір про визнання звільнення ОСОБА_1 з роботи за наказом Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с про звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України - розглянуто судом і поновлено ОСОБА_1 на роботі в Одеському НДЕКЦ МВС України, стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу;

-позивач не довів завдання йому роботодавцем моральної шкоди.

Проте повністю погодитися з такими висновками районного суду не можна.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вірно встановлено районним судом, позивач був поновлений за займаній посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31.01.2017 року (по справі № 521/13223/16-ц). Цим же рішенням з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 56 352,62 грн; 500 грн на відшкодування моральної шкоди. При цьому в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допущено негайне виконання судового рішення.

В розумінні ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

На виконання даного рішення суду наказом Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 100 о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року у цивільній справі № 521/13223/16-ц.

Таким чином рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2016 року в частині поновлення на роботі було виконано Одеським НДЕКЦ МВС України виданням відповідного наказу № 100 о/с від 21.11.2016 року.

Тому правовідношення між сторонами щодо виконання судового рішення від 14.11.2016 року про поновлення на роботі в займаній посаді є закінченими.

Предметом же повторного звернення позивача до суду за захистом свого права на працю був наказ відповідача від 21.11.2016 року № 101 о/с, яким ОСОБА_1 повідомлено про припинення з ним трудових відносин та його звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи та скорочення чисельності працівників, відповідно до наказу МВС України від 09 вересня 2016 року № 915 «Про організаційно-штатні зміни в науково-дослідних установах МВС», з яким позивача було ознайомлено 21.11.2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.10.2017 року наказ Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с про звільнення відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 , заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України визнано незаконним. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Одеському НДЕКЦ МВС України на посаді заступника завідувача відділу - завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України. Стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98 462 грн 34 коп. Стягнуто з Одеського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500 грн. У частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допущено негайне виконання судового рішення.

На виконання даного рішення суду від 12.07.2017 року відповідачем видано наказ № 69 о/с від 29.11.2018 року, яким в частині встановлення строку поновлення на роботу позивача поновлено на посаді 21.11.2016 року та того же дня видано наказ № 70 о/с, яким внесено зміни до наказу № 101 о/с від 21.11.2016 року, ОСОБА_1 повідомлено про припинення з ним трудових відносин та його звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі реорганізації установи та скорочення чисельності працівників, відповідно до наказу МВС України від 09 вересня 2016 року № 915 «Про організаційно-штатні зміни в науково-дослідних установах МВС» внесено зміни в частині дати звільнення на 20 січня 2017 року.

Таким чином, відповідачем на виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі від 12.07.2017 року, працівника поновлено на роботі 21.11.2016 року та одразу ж звільнено шляхом внесення в незаконний наказ про звільнення №101 о/с від 21.11.2016 року зміни щодо дати звільнення на 20.01.2017 року.

Отже працівник на виконання рішення суду від 12.07.2017 року знову був поновлений на роботі з 21.11.2016 року і знову ж звільнений вже новою датою - 20.01.2017 року, тобто до дати ухвалення рішення суду про поновлення на роботі 12.07.2017 року.

Законність наказів № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу - 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» щодо дати звільнення працівника підлягає оцінці на час їх видання і подальше скасування їх самим роботодавцем не є безумовною перешкодою для можливості судового захисту у вигляді визнання даних наказів незаконними.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання наказів директора Одеського НДЕКЦ МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу - 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними з тих підстав, що самим Одеським НДЕКЦ МВС України 11.11.2019 року скасовано наказ № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» і тому спірний наказ втратив чинність і не підлягає оцінці судом на предмет його скасування, як незаконного.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не може залишатися без змін і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення апеляційний суду виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, визначено трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 КЗпП України, визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до виконавчої служби за примусовим виконання.

Оскільки державний виконавець вважав рішення суду в частині поновлення позивача в займаній посаді невиконаним, він вжив заходи шляхом винесення 2-х постанов про накладення адміністративного штрафу на керівника Одеського НДЕКЦ МВС України та в подальшому звернувся до правоохоронних органів з поданням про порушення кримінальної справи за невиконання рішення суду.

Внаслідок таких дій державного виконавця та проведення досудового розслідування за фактом невиконання рішення суду, керівником Одеського НДЕКЦ МВС України винесені накази від 29.11.2018 року № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу - 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» незаконними з тих підстав, що самим Одеським НДЕКЦ МВС України 11.11.2019 року скасовано наказ № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с»

Одночасно Одеський НДЕКЦ МВС України звернувся до адміністративного суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_1 , про скасування постанов та визнання протиправною бездіяльності, посилаючись на те, що в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження №54307215 відповідач жодного разу не перевірив виконання рішення позивачем ні шляхом направлення запитів, ні шляхом відвідування позивача та не прийняв до уваги інформацію, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження про те, що зміни до штатного розпису, введення або скорочення посад відповідно до Положення про Одеський НДЕКЦ МВС не входить до компетенції Центру, а є виключною компетенцією МВС і передчасно притягнув керівника Одеського НДЕКЦ МВС України до адміністративної відповідальності за невиконання судового рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі 420/6383/19, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області про накладення штрафу від 03.11.2017 року в межах ВП №54307215. Скасовано постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі ГТУЮ в Одеській області про накладення штрафу від 08.11.2017 року в межах ВП №54307215. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця в частині належної перевірки фактів скорочення посади заступника відділу-завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності наказом МВС України від 09.09.2015 року.

Ухвалою судді Верховного Суду від 09.11.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року в справі №420/6383/19 за позовом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_1 , про скасування постанов та визнання протиправною бездіяльності.

Адміністративними судами при розгляді справи № 420/6383/19 встановлено, що:

- «12.07.2017 року Малиновським районним судом м. Одеса ухвалено рішення по справі №521/21535/16-ц про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме визнання наказу від 21.11.2016 року №101 о/с незаконним, поновлення його на роботі на посаді заступника відділу- завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Одеський НДЕКЦ МВС, стягнення з Одеського НДЕКЦ МВС середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 98 462,34 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 500 грн.;

- вказаним рішенням суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати в межах одного місячного платежу допущено негайне виконання, в задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено;

- на підставі рішення Малиновського районного суду від 12.07.2017 року до вказаного суду 13.07.2017 року Одеським НДЕКЦ МВС була направлена заява, зокрема, про роз`яснення рішення в частині поновлення позивача на посаді, яка скорочена;

- 17.07.2017 року з метою введення скороченої посади Одеським НДЕКЦ МВС було направлено лист до ОНДЕКЦ МВС України вих. №19/116-14551. Відповіді на зазначений лист не було отримано;

- 19.07.2017 року позивач отримав постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження про поновлення позивача на роботі;

- 21.07.2017 року до Малиновського відділу державної виконавчої служби була направлена заява про відстрочку виконання рішення суду від 12.07.2017 року до отримання роз`яснень з Малиновського районного суду м. Одеси;

-25.07.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про відмову в роз`ясненні рішення в частині поновлення позивача на посаді;

- в той же день 25.07.2017 року позивач був запрошений до приміщення Одеського НДЕКЦ МВС за адресою Прохоровська, 35, де в кабінеті директора центру йому було роз`яснено, що у відповідності до Наказу МВС України №915 від 09.09.2016 року посаду заступника відділу-завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності було скорочено, про що позивач вже був проінформований неодноразово раніше;

- разом із тим у відповідності до вимог ст.49-2 КЗпП України позивачу було запропоновано інші посади, які були вакантними в Одеському НДЕКЦ МВС станом на 25.07.2017 року;

- після цього, ОСОБА_1 о 17 год. 45 хв. 25.07.2017 року у робочому кабінеті директора Одеського НДЕКЦ МВС власноруч написано та подано заяву до Одеського НДЕКЦ МВС про призначення на посаду завідувача сектору економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень, яку зареєстровано в підрозділі документального забезпечення Одеського НДЕКЦ МВС України за вх. №13789;

- 26.07.2017 року о 09 год. 30 хв. позивач подав до канцелярії Одеського НДЕКЦ МВС заяву про відмову від запропонованої посади;

- в цей же день 26.07.2017 року позивач до керівництва відповідача подав заяву про закриття виконавчого провадження №19/116-15376 у зв`язку з виконанням рішення суду. Однак відповіді на вказану заяву не отримано;

- 06.10.2017 позивач виплатив ОСОБА_1 85 767,85 грн. з відрахуванням податків та зборів;

- перевіркою Інспекції з охорони праці, яка не була плановою, а проводилась на підставі звернення громадянина ОСОБА_1 підтверджено безпідставність претензій ОСОБА_1 та відсутність порушень законодавства з боку Одеського НДЕКЦ МВС України;

- незважаючи на те, що позивач неодноразово надавав пояснення у своїх заявах щодо дій, спрямованих на виконання рішення суду, 03.11.2017 року та 08.11.2017 року відповідач виніс постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду;

- 13.11.2017 року позивач повторно надав інформацію відповідачу про обставини звільнення позивача, про перевірку цих обставин інспекцією з охорони праці, дій, які проведені 25.07.2017 року для виконання рішення суду».

На підставі встановлених у справі обставин, адміністративний апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції та набув висновку,шо Одеський НДЕКЦ МВС України повністю виконав рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи що ОСОБА_1 приймав участь у розгляді адміністративної справи 420/6383/19, обставини, встановлені в даній адміністративній справі не доказуються в справі, рішення в якій переглядається в апеляційному порядку і не підлягають спростуванню ОСОБА_1 , колегія суддів приймає до уваги, що рішення суду від 12.07.2017 року Одеським НДЕКЦ МВС України в частині негайного виконання про поновлення на роботі було належним чином виконано у липні 2017 року, а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у жовтні 2017 року після перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і залишення даного рішення в силі.

Враховуючи наведене видання Одеським НДЕКЦ МВС України 29.11.2018 року наказів № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» не може вважатися належним виконанням судового рішення від 12.07.2017 року, яке вже було фактично в цій частині виконано у повному обсязі у липні 2017 року і крім того, оскаржувані накази по своїй суті не можуть вважатися такими, що відповідають нормам трудового законодавства України, а тому вимоги позивача про визнання зазначених наказів незаконними підлягають задоволенню.

Визнання в судовому порядку наказів роботодавця незаконними має наслідком припинення їхньої подальшої дії, що кореспондується з обов`язком роботодавця їх скасувати.

Тому немає підстав для задоволення вимог позивача про скасування судом наказів № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу - 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с».

До того ж, як вбачається з встановлених у справі обставин наказом від 11.11.2019 року директора ОНДЕКЦ МВС України ОСОБА_3 № 51 о/с, скасовано наказ №70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с».

Оскільки рішенням суду адміністративної юрисдикції встановлено факт повного виконання Одеським НДЕКЦ МВС України рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року в частині негайного виконання про поновлення на роботі було належним чином виконано у липні 2017 року, а в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у жовтні 2017 року, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі.

Вимоги про стягнення середнього заробітку є похідними від задоволення вимог про поновлення на роботі, внаслідок чого відмова в задоволенні вимог про поновлення на роботі унеможливлює задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то само по собі визнання наказів № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу - 21.11.2016 року та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського НДЕКЦ МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» в даному випадку не є достатньою підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки, рішеннями судів адміністративної юрисдикції, які взяті до уваги судом апеляційної інстанції при перегляді даної цивільної справи в апеляційному порядку, встановлено фактичне виконання рішення суду від 12.07.2017 року у липні-жовтні 2017 року і тому видання роботодавцем наказів у листопаді 2017 року на виконання вже виконаного рішення суду не є достатньою підставою для стягнення на користь позивача (працівника) моральної шкоди.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Фролової Ірини Олександрівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року підлягають частковому задоволенню, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та визнання незаконними наказів директора Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» в частині дати звільнення ОСОБА_1 . Решта заявлених вимог задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Одеського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України Фролової Ірини Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконними накази директора Одеського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України № 69 о/с від 29.11.2018 року в частині встановлення строку поновлення на роботу та № 70 о/с від 29.11.2018 року «Про внесення змін до наказу Одеського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 21.11.2016 року № 101 о/с» в частині дати звільнення ОСОБА_1 .

В решті заявлених вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ії прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 28 квітня 2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк