Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/722/21

Номер провадження: 2/511/335/21

25 травня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання - Писаревської І.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявоюдо ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у розмірі 112000грн., що еквівалентно 4000 доларів США.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона 17 березня 2018 року дала у борг ОСОБА_2 6500 доларів США., на підтвердження чого ОСОБА_2 надала розписку, згідно якої зобов`язалася повернути позику у строк до 20 березня 2019 року. Протягом 2019-2021 років ОСОБА_2 частинами повернула 2500 доларів США. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути їй борг, однак відповідач борг не повернула і по сьогоднішній день, ухиляється від добровільного виконання своїх зобов`язань за договором. Посилаючись на дані обставини, просила суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 112000грн., що еквівалентно 4000 доларів США.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та наполягала на задоволенні позову. ( а.с.17)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі. ( а.с.18)

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши оригінал розписки, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 березня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики в розмірі 6500 доларів США., зі строком повернення не пізніше 17 березня 2019року, що було письмово оформлено у формі розписки ( а.с.9).

Позивач також повідомила суду, що на протязі 2018-2020 рр. ОСОБА_2 в добровільному порядку було сплачено на користь ОСОБА_1 2500доларів США, таким чином залишок боргу становить 4000 доларів США.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

25 травня 2021 року через канцелярію суду позивачем було надано оригінал розписки від 17 березня 2018 року, згідно якої ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 гроші в розмірі 6500 доларів США, зі строком повернення не пізніше 17 березня 2019 року. ( а.с.19)

Тобто вона містить дані про строки зобов`язання, грошову суму, що передана, дата складання розписки, особистий підпис позичальника. Між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики.

Отже, позивач свої зобов`язання за договорами позики виконала та передала відповідачці у борг грошові кошти в сумі 6500,00 доларів США.

Будь-яких доказів виконання відповідачкою своїх зобов`язань, в повному обсязі, згідно умов договорів, та які передбачені ст. 545 ЦК України, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Аналізуючи вищевказаному норму чинного ЦК України, суд вважає, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

Наявність боргових розписок у позивача є доказом факту невиконання грошових зобов`язань з боку відповідачки.

Зазначені висновки суду у повній мірі узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25 березня 2019 року у справі №183/2689/17 та від 23 вересня 2019 року у справі №385/850/16-ц.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до правового висновку ВС від 08.07.2019 року по справі №524/4946/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Стаття 1046 ч.2 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути

позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими

ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок

Суд вважає доведеним факт отримання відповідачкою від позивача коштів у сумі 65000,00 доларів США, а також той факт, що борг на момент розгляду справи відповідачем частково повернуто 2500 доларів США, не повернуто 4000 доларів США у встановлений договорами термін, розписки до цього часу знаходяться у позикодавця.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 4000 доларів США.

Відповідно статті 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

У своєму рішенні Велика Палата Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі №340/385/17, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанції зробила висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці - гривні.

Договір позики укладено в доларах США, однак позивач правомірно скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті.

Тобто позивач правомірно заявив суму до стягнення на підставі ст.524,533 ЦК України з відповідача за договором позики у гривнях - в розмірі 112000 грн, що за офіційним курсом Нацбанку України було еквівалентно 4000 доларам США на час звернення позивача з позовом до суду, не дивлячись на те, що позика була надана відповідачу в іноземній валюті.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконала, у встановлений строк гроші не повернула, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17 березня 2018 року у розмірі 112000 (сто дванадцять тисяч) гривень, що еквівалентно 4000 доларів США.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір розмірі 1120 грн, який підлягає стягненню з відповідача в зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. 526,530,610,611,612,1046,1049 ЦК України, керуючись ст. 4,12,18,19, 76- 81,95,200,247,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 , виданого Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області 16.01.2014 року) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_3 ) борг у розмірі 112000 (сто дванадцять тисяч) гривень, що еквівалентно 4000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_2 , виданого Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області 16.01.2014 року) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ІПН НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування судових витрат у розмірі 1120 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя С. І. Гринчак