Номер провадження: 22-ц/813/3426/21
Номер справи місцевого суду: 509/4255/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) про індексацію аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Кириченко П.Л. 10 січня 2020 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У вересні 2018 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась ОСОБА_2 з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що відповідач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. Відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року, відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. щомісячно, до повноліття дитини. В добровільному порядку ОСОБА_1 сплатити індексацію по аліментам не бажає, крім того у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а тому ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір?аліментів за рахунок індексації, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 643,00 грн. до 1192,12 грн. щомісяця, до досягнення ОСОБА_3 18 років, та стягнути з ОСОБА_1 15 296,98 грн. заборгованості зі сплати аліментів за період з січня 2015 року по серпень 2018 року, яка утворилася внаслідок невиконання обов`язку здійснювати індексацію розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , індексацію по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 296, 98грн (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто шість грн. 98 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 індексацію по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 277, 75 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з правового аналізу ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено у розмірі 101 відсотка до 24 грудня 2015 рок, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотків.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року у справі № 509/3573/14-ц шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний; позивачці прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_5 »; визначений обов`язок відповідача сплачувати на утримання?доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 грн щомісяця, до досягнення ОСОБА_3 18 років.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року набрало законної сили 22 грудня 2014 року.

Щодо стягнення аліментів Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження.

З моменту набрання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року законної сили, відповідач сплачував щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі, яка була визначена рішенням суду. З цих виплат заборгованості він не має. Але, протягом усього строку сплати аліментів, їх розмір не індексувався.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, яка утворилася внаслідок нездійснення індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом?статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга?2 статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». У частині першій статті 2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

17 травня 2016 року прийнято Закон України 1368-VIII «Про внесення змін до?деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі», пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а пунктом 2 - до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».

Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об`єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а також внесено зміни до статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», якою регламентовано порядок стягнення аліментів, а саме: покладено обов`язок на державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі»), державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Зі змісту цієї статті випливає, що обов`язок державного виконавця обчислювати, зокрема, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, не є безумовним та не поширюється на всі виконавчі провадження, які перебувають у державного виконавця. Такий обов`язок виникає за наявності зазначених у згаданій статті підстав, зокрема, у разі звернення сторони виконавчого провадження із відповідною заявою.

Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі»?набрав чинності 12 червня 2016 року.

Однак, 02 червня 2016 року було прийнято Закон України № 1404-VIII?«Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року. На підставі цього закону 05 жовтня 2016 року втратили чинність?Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», а також пункт 2 розділу I?Закону України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі».

У чинному?Законі України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»?порядок стягнення аліментів визначено у статті 71. Цією статтею, на відміну від?статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про?виконавче провадження» (який втратив чинність), не передбачено обов`язку державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Таким чином, норма частини четвертої?статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», якою був передбачений обов`язок державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, була чинною у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року.

Однак у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року позивачка не скористалася правом звернутися до державного виконавця із заявою про обчислення суми індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі. Натомість звернулася з такою вимогою до суду.

Таким чином, враховуючи право?позивача самостійно обирати спосіб захисту свого права, а також з огляду на досить короткочасну дію норм закону, які надавали можливість здійснити розрахунок індексації державним виконавцем тільки у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року, тобто менш ніж чотири місяці, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неефективність захисту відповідного права шляхом звернення до державного виконавця. А тому, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що обраний позивачкою спосіб захисту права є таким, що відповідає суті правовідносин, з приводу яких виник спір.

Вирішуючи питання індексації аліментів визначених у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як встановлено ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом першої інстанції враховано, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав той факт, що він не здійснював індексацію розміру аліментів, ця обставина не підлягає доведенню, а тому суд мав тільки визначити дату, з якої у відповідача виник обов`язок індексувати розмір аліментів.

ОСОБА_1 не заперечувалась вказана обставина і у апеляційній скарзі.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, постановленій у справі № 6-113цс13 висловив правову позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої?статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8?статті 8 ЦПК України?у порядку, передбаченому?Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Також суд вірно керувався і правовим висновком, викладеним в постанові Верховного суду від 26 червня 2018 року у справі № 341/915/16-ц, у якій було підтримано правовий висновок, викладений у вищенаведеній постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято доводи відповідача про те, що аліменти, визначені судом у твердій грошовій сумі, не підлягають індексації у період з січня 2015 року по червень 2016 року.

Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненого позивачем, який з підстав арифметичних помилок чи методології розрахунку не оскаржували у суді першої інстанції ні відповідач, ні його представник, розмір індексації аліментів становить 15 296,98грн за період з січня 2015 року по серпень 2018року.

Відповідно до частини першої статті?20 СК України?до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 129, частиною третьою статті?138, частиною третьою статті?139?цього?Кодексу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що розрахунок позивача є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт наявності заборгованості відповідача зі сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми індексації аліментів підлягали задоволенню.

Вимоги позивача про збільшення розміру аліментів внаслідок?індексації задоволенню не?підлягали, рішення суду у цій частині не оскаржується сторонами.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що з правового аналізу ст.4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення слідує, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено у розмірі 101 відсотка до 24 грудня 2015 рок, з 24 грудня 2015 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотків.

Індекс споживчих цін - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об`єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Як вже вказувалось вище, Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі частини другої статті??184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненим позивачем, розмір індексації аліментів становить 15 296,98 грн.

Колегія суддів вважає, що розрахунок позивача є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення суми індексації аліментів, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 травня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе