Провадження № 2/761/178/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Буцан Р.О., Загірній Л.П.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, з огляду на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина. У встановлений законом строк ОСОБА_4 , як спадкоємець другої черги, подав заяву про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Храпійчук Т.В. було відкрито спадкову справу. Разом з тим, позивач дізнався, що відповідач ОСОБА_2 також подав заяву про прийняття спадщини за померлим разом із заповітом, який складено ОСОБА_5 13.03.2015 р. і посвідчено державним нотаріусом 3-ї київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. Позивач даний заповіт вважає незаконним, оскільки за життя ОСОБА_5 хворів на тяжке психічне захворювання , постійно перебував на психіатричному обліку і періодично проходив лікування в лікарні ім. Павлова. Тобто, ОСОБА_5 на момент складення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин представник ОСОБА_4 просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом 3-ї київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. 13 березня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-96.

Провадження у справі відкрито 01.12.2017 р., запропоновано відповідачу в строк до 14 лютого 2018 р. подати письмові заперечення проти позовної заяви та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються.

ОСОБА_2 подано заперечення на позову. Зазначено, що незважаючи на родинні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , позивач не вказує на наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2005 р., яким було поновлено цивільну дієздатність спадкодавця, що свідчить про можливість останнього керувати своїми діями та їх розуміти.

14.02.2018 р. у зв`язку із набранням чинності змін до ЦПК України, в судовому засіданні, зважаючи на положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача подано відзив на позов де, зокрема, вказано, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2005 р. встановлена та обставина, що спадкодавець по своєму психічному стану може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що дає підстави вважати, що при складанні заповіту ОСОБА_5 в 2015 р. усвідомлював свої дії.

04.04.2018 р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, за клопотанням представника позивача залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Представником Головного територіального управління юстиції у місті Києві направлено в адресу суду пояснення. Представник третьої особи вказує, що оскільки дії посадових осіб Головного територіального управління юстиції у місті Києві позивачем не оскаржуються, розгляд справи має залишитись на розсуд суду. Просить розглянути справи за його відсутністю з урахуванням фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Представник Третьої Київської державної нотаріальної контори не скористався правом подати пояснення відповідно до положень ст. 181 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

ОСОБА_2 , його представник просили відмовити у задоволенні позову та не брати до уваги висновки судової експертизи, оскільки її висновки не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши отримані докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 6680.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), відповідно до ст. 1261 ЦК України.

За положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України.

Племінники спадкодавця, за положеннями ч. 3 ст. 1266 ЦК України, спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Під час розгляду справи встановлено, і дана обставина не заперечувалась відповідачем, що після смерті ОСОБА_5 який є рідним дядьком позивача, ОСОБА_4 в порядку представлення, подав заяву про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Храпійчук Т.В. відкрито спадкову справу № 60885678.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, відповідно до ст. 1233 ЦК України.

Також встановлено, що за свого життя, а саме 13.03.2015 р. ОСОБА_5 зробив розпорядження на випадок своєї смерті та склав заповіт, яким заповідав все майно де б воно не було та з чого б воно не складалось ОСОБА_2 .

Заповіт посвідчено ОСОБА_7 , державний нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори.

Крім того, не заперечувалось учасниками процесу, що до спадкового майна належить квартира АДРЕСА_1 .

Представник позивача вказує на те, що спадкодавець не міг розуміти свої дії та керувати ними у зв`язку із хворобою.

В сою чергу представник відповідача та ОСОБА_2 вказують на те, що підстави вважати, що ОСОБА_5 таким, що не розумів значення своїх дій відсутні, з огляду на медичну документацію і покази свідків.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України.

За частиною 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомили про іноді неадекватну поведінку ОСОБА_5 , дивні звички та розмови. Вищезазначені свідки не володіють спеціальними знаннями в галузі психіатрії права.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складення заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

З метою з`ясування наявності підстав, в розумінні положень ЦК України, вважати, що спадкодавець не мав можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, та що складення заповіту не відповідало волі заповідача, по справі було призначено посмертну судову - психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Разом з цим, за висновком судово - психіатричної експертизи № 247 від 19.05.2021 р., наданим фахівцями Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, на момент посвідчення заповіту 13.03.2015 р. ОСОБА_5 виявляв ознаки Шизофренії параноїдної, апато-дисоціативний дефект (F20.0-згідно з МКХ-10) і за психічним станом у зазначений період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Як свідчить зазначений висновок, фахівцями експертної установи для надання відповіді на поставлене питання проаналізовано матеріали цивільної справи, покази свідків, інформацію з медичних карток ОСОБА_5 , витребуваних за клопотанням учасників процесу.

При цьому суд не може покласти в основу рішення доводи як відповідача так і його представника, що висновки експертів суперечать іншим матеріалам справи і, серед іншого показам свідків, оскільки фактично є баченням сторони відповідача, яким чином мало бути надано експертами аналіз матеріалів, медичної документації та показів свідків.

Також не можуть бути взяти до уваги доводи представника відповідача для відмови у задоволенні позову рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2005 р., з огляду на таке.

Так, 14 грудня 2005 року Шевченківським районним судом м. Києва задоволено заяву ОСОБА_14 , зацікавлена особа орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_5 .

Приймаючи рішення про відновлення цивільної дієздатності, суд зазначив, що згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 776, проведеної в липні 2005 р. ОСОБА_5 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдальної шизофренії з деякими змінами особистості по психопатоподібниму стану, стан ремісії. ОСОБА_5 по своєму психічному стану у даний час може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Отже, ОСОБА_5 станом на день прийняття в грудні 2005 р. рішення, міг розуміти значення своїх дій, проте такий висновок суду не може бути визначальним для встановлення такої можливості спадкодавця при укладенні заповіту у 2015 році.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, отримані докази суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання недійсним заповіту, що його складено 13.03.2015 р. ОСОБА_5 , оскільки доводи сторони відповідача, покази свідків не спростовують висновків, зроблених фахівцями у відповідній галузі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268, 353-357 ЦПК України, ст.ст. 225,1257 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , посвідчений державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. 13 березня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-96.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2021 року.

Суддя: