Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/303/21
Провадження № 2/332/532/21
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2021 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Петракея Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УСЗН Запорізької міської ради по Заводському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2011 по справі № 2-а-2862/11, зобов`язано УПСЗН Запорізької міської ради по Заводському району здійснити донарахування та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за період з 21.01.2011 за відрахуванням фактично проведених витрат. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 вказану постанову залишено без змін, відповідно остання набрала законної сили 12.12.2013. Відповідачем було здійснено нарахування відповідної допомоги у відповідності до рішення суду, чинного законодавства України в сумі 4585,00 грн., проте сума заборгованості фактично виплачена не була. Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховані інфляційні втрати в сумі 8045,86 грн. та три проценти річних в розмірі 979,00 грн. за період з 12.12.2013 по 22.01.2021 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2011 по справі № 2-а-2862/11, у загальній сумі 9024,86 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що станом на 01.02.2021 позивач жодного разу не звертався із заявою про примусове виконання рішення суду до орану виконавчої влади та органу Казначейства щодо надання документів, для виконання рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2011. Оскільки в даному випадку відсутнє порушення виконання зобов`язання як з боку управління так і з боку органу Казначейства, нарахування трьох процентів річних здійснюватися не може. Крім того, відповідач вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України, оскільки позивачем не доведено наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позову заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З огляду на характер наявних правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах, їх суб`єктивний склад, суд констатує, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати соціальних виплат, який було розглянуто за правилами адміністративного судочинства, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України з огляду на їх похідний характер також підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Позиція суду базується на аналізі норм ст.ст. 4, 19 КАС України, висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20), згідно з яким спори, що виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень) та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Суд також бере до уваги, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, тобто додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (п. 43 Постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Відтак, зважаючи на акцесорний характер визначених ст. 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

З урахуванням викладеного, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суддя приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України як таке, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних закрити.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Яцун