Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1808/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2021 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Лемак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу № 299/1808/20 за позовом ОСОБА_1 до Орендного підприємства "Виноградівський завод залізобетонних виробів" (далі - ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів") про стягнення грошових коштів,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" Дидинської Б.М.,

В С Т А Н О В И В:

23.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" про стягнення грошових коштів за час простою в сумі 66400,00 грн.

Позов мотивовано тим, що з 14.08.1973 року до 27.08.2019 року позивач працювала на ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів". Протягом 2018-2019 років був простій відповідача. На підставі положень статті 113 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), де передбачено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третіх тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), відповідач повинен виплатити позивачу грошові кошти за час простою. У 2018 році посадовий оклад позивача становив 4800,00 грн., тому сума, яка підлягає сплаті за 12 місяців становить 38400,00 грн. У 2019 році посадовий оклад позивача становив 5250,00 грн., відтак сплаті на користь позивача підлягають кошти в сумі 28000,00 грн. за 8 місяців. Загальна сума невиплачених позивачеві грошових коштів за час простою становить 66400,00 грн.

03.09.2020 року до суду поступив відзив відповідача (а.с. 54, 55), який залишено без розгляду ухвалою суду від 10.09.2020 року (а.с. 66-68).

23.09.2020 року судом отримано відзив від 22.09.2020 року, який повернуто на підставі ухвали суду від 13.04.2021 року (а.с. 141-143).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, зазначивши, що у 2018-2019 роках був простій відповідача, але в деякі дні підприємство працювало і позивача викликали на роботу. У 2018-2019 роках позивачеві надавалися невикористані відпустки без її заяв з виплатою заробітної плати за час відпусток, а також відпустки без збереження заробітної плати. В січні 2019 року позивач 17 днів перебувала на лікарняному.

27.08.2020 року в суд поступила заява відповідача від 27.08.2020 року № 21 про відкладення розгляду справи (а.с. 50), яка не розглядалася судом з огляду на те, що 31.08.2020 року постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи з іншої підстави (а.с. 51, 52).

11.09.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_3 від 10.09.2020 року (а.с. 61) про відкладення розгляду справи, яку частково задоволено ухвалою суду від 10.09.2020 року, в судовому засіданні оголошено перерву (а.с. 66-68).

23.09.2020 року представник відповідача - ОСОБА_3 звернулася в суд з клопотанням від 23.09.2020 року про поновлення та продовження строку для подання відзиву (а.с. 77, 78), у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 23.09.2020 року (а.с. 84-87).

23.09.2020 року в суд поступила заява представника відповідача - ОСОБА_3 від 23.09.2020 року про застосування позовної давності (а.с. 80, 81).

23.09.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву з причини неможливості вирішення спору, оскільки ухвала суду від 23.09.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - ОСОБА_3 про поновлення та продовження строку для подання відзиву, не набрала законної сили. З аналогічної підстави судом оголошено перерви в судових засіданнях, які проводилися 09.11.2020 року та 15.01.2021 року.

13.10.2020 року представник відповідача - ОСОБА_3 подала в суд клопотання від 13.10.2020 року про зупинення провадження у справі (а.с. 93), у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 15.01.2021 року (а.с. 112, 113).

13.10.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та представника позивача.

24.11.2020 року судове засідання не проводилося з причини тимчасової непрацездатності судді, 05.02.2021 року - з причини тимчасового обмеження на проведення судових засідань в залі судового засідання, впровадженого у зв`язку з карантином, 23.02.2021 року, 01.04.2021 року, 23.04.2021 року - з причини перебування судді у відпустці.

16.12.2020 року від представника відповідача - ОСОБА_3 в суд поступила заява від 16.12.2020 року про відкладення розгляду справи (а.с. 104), у задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 16.12.2020 року (а.с. 106). 16.12.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з відсутністю доказу вручення судової повістки представникові позивача.

16.03.2021 року в суд надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи (а.с. 129). 16.03.2021 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву представника відповідача, у розгляді справи оголошено перерву (а.с. 130).

13.04.2021 року представник відповідача - ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про приєднання документа до матеріалів справи, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 17.05.2021 року (а.с. 160-163).

13.04.2021 року представник відповідача - ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про оголошення перерви в судовому засіданні для складання заяви про відвід судді, яке задоволено ухвалою суду від 13.04.2021 року (а.с. 141-143).

23.04.2021 року в суд поступила заява представника відповідача - ОСОБА_3 від 22.04.2021 року про відвід судді (а.с. 152-154). 26.04.2021 року судом постановлено ухвалу про залишення даної заяви без розгляду (а.с. 155, 156).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів". У 2018-2019 роках мали місце зупинки роботи ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів".

Наведені обставини, якими обгрунтовано позов, представник відповідача визнала в судовому засіданні та в суду немає сумнівів в їх достовірності та добровільності визнання, тому дані обставини не підлягають доказуванню.

У 2018 році посадовий оклад позивача, яка обіймала посаду заступника начальника формувального цеху, становив 4800,00 грн., у 2019 році - 5250,00 грн., що стверджується наступними документами: 1) копією списку посад і окладів керівників і спеціалістів Виноградівського заводу ЗБВ, які вводяться з 01.01.2018 року, затвердженим 01.01.2018 року директором Виноградівського заводу залізобетонних виробів ОСОБА_4 (а.с. 11); 2) копією списку посад і окладів керівників і спеціалістів Виноградівського заводу ЗБВ, які вводяться з 01.01.2019 року, затвердженим 01.01.2019 року директором Виноградівського заводу залізобетонних виробів ОСОБА_4 (а.с. 12).

Обставини щодо заходів, які вживалися під час простою, в тому числі з приводу розміру оплати праці працівників, необхідності присутності працівників на роботі, не можуть бути встановлені лише на підставі пояснень сторін, оскільки такі визначаються в документі (документах) про простій, який позивач не надала. Також не підлягає встановленню тільки згідно пояснень сторін факт тимчасової непрацездатності позивача в січні 2019 року, що має значення для встановлення обставин у справі, пояснення про який надала представник відповідача в судовому засіданні та дану обставину не заперечила позивач, оскільки тимчасова непрацездатність особи оформлюється листком непрацездатності. Крім того, позивач не довела обставини, вказані в позові щодо того, коли її звільнено з роботи, простою відповідача протягом усього 2018 року та з 01.01.2019 року до 27.08.2019 року, а також одну з підстав пред`явленого позову - невиплату їй коштів, які підлягали виплаті відповідачем за час простою.

Копії титульного аркуша та аркушів №№ 2-9 з трудової книжки ОСОБА_1 , заповненої 20.08.1973 року (а.с. 3-5), та копія виписки з наказу № 22-к від 27.08.2019 року (а.с. 6) не досліджувалися в судовому засіданні, тому що дані документи не викладено державною мовою.

Копії з копій документів, вірність яких оригіналам засвідчено позивачем, а саме: 1) копія відповіді Управління Держпраці у Закарпатській області від 21.10.2019 року № 07-04/3976 на скаргу ОСОБА_1 (а.с. 13); 2) копія відповіді Управління Держпраці у Закарпатській області від 26.12.2019 року № 07-04/5001 на скаргу ОСОБА_1 (а.с. 14); 3) копія відповіді Управління Держпраці у Закарпатській області від 27.01.2020 року № 07-02/361, адресованої ОСОБА_1 (а.с. 15); 4) копія акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗК 340/221/АВ від 20.09.2019 року, складеного інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області Юртином В.Ф. за результатами інспекційного відвідування ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" (а.с. 16-31); 5) копія припису про усунення виявлених порушень № ЗК 340/221/АВ/П від 20.09.2019 року, складеного інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області Юртином В.Ф. в результаті інспекційного відвідування ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" (а.с. 35, 36); 6) копія протоколу про адміністративне правопорушення № ЗК 340/221/АВ/П/ПТ від 23.09.2019 року, складеного інспектором праці Управління Держпраці у Закарпатській області Юртином В.Ф. відносно директора ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 32-34) є недопустимими доказами з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У частині першій статті 95 ЦПК України закріплено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно положень частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно абзацу другого частини 5 статті 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до статті 76 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року № 3425-XII (із змінами) вірність копії з копії документа може бути засвідчена нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, якщо вірність копії засвідчена в нотаріальному порядку або якщо ця копія видана юридичною особою, що видала оригінал документа. У такому разі копія документа має бути викладена на бланку цієї юридичної особи з відміткою про те, що оригінал документа знаходиться у цієї юридичної особи.

З огляду на те, що копії з копій згаданих документів не засвідчено в нотаріальному порядку, то ці копії документів не є доказами, одержаними в порядку, встановленому законом.

В абзаці першому пункту 3 розділу XI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 року № 814 (із змінами), передбачено, що копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати.

З врахуванням наведеного вище копія з копії постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2019 року, винесеної у справі № 299/3199/19, про накладення адміністративного стягнення на директора ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 37), вірність якої оригіналу засвідчено позивачем, не є належно засвідченою копією відповідного письмового доказу, отже даний доказ недопустимий.

Між сторонами виникли трудові правовідносини, врегульовані нормами КЗпП України.

Згідно абзацу першого статті 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

У зв`язку з недоведеністю підстав пред`явленого позову недоведеним є факт порушення відповідачем прав позивача у спірних правовідносинах, тому позов не підлягає задоволенню.

Згідно частин третьої та четвертої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З врахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в позові у зв`язку з недоведеністю позовної вимоги, то не підлягає застосуванню позовна давність, про застосування якої подано заяву представником відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 82, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові ОСОБА_1 до ОП "Виноградівський завод залізобетонних виробів" про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому копію повного рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює строк апеляційного оскарження рішення, якщо визнає причини його пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Орендне підприємство "Виноградівський завод залізобетонних виробів", місцезнаходження: 90300, Закарпатська область, Берегівський район, м. Виноградів, вул. Лейзмана, буд. № 17, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 03577252.

Повне рішення суду складено 21.05.2021 року.

Суддя М. Д. Бак