Провадження № 2/638/598/21
17 травня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретаря Межирицької В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 138239а8хм від 15.05.2018 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Renault Sandero, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 46)
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідного до ч.1 ст. 6 цього ж Закону, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
У відповідності до ч.1 ст. 16 Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
26.05.2018 року в м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Fiat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження
Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2018 року, яка набрала законної сили 18.09.2018 року, встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №158757 від 26.05.2018р. - 26.05.2018 року о 18 год. 17 хв. у місті Харкові на перехресті Салтівського шосе та кільцевої дороги ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Fiat», д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді з прилеглої території АЗС «Маршал» не надав перевагу в русі автомобілю «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.10.2 ПДР України.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача.
Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст.38 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП.
Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, у відповідність до вищенаведеної статті, доказом, який підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка мала місце 26.05.2018 року, є схема місця ДТП, яка міститься в матеріалах справи та досліджена судом.
Схемою місця ДТП від 26.05.2018 року встановлено, що водієм ОСОБА_1 порушено п.10.2 ПДР України, а саме, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
На підставі вищевикладеного, доказів, які містяться у матеріалах справи та досліджених судом, а саме схеми місця ДТП, суд вважає доведеним вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, що мала місце 26.05.2018 року.
Судом також встановлено, що 26.05.2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до розрахунків страхового відшкодування, наявних у матеріалах справи, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 115 534,11 грн, з вирахуванням трубок кондиціонера на суму 3114,90 грн.
Згідно платіжних доручень № 469840 від 04.07.2018 року, № 470114 від 04.07.2018 року, № 479762 від 31.07.2018 року АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» виплатило ФОП ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 115 534,11 грн.
Також враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом № АК/4307660 з лімітом відповідальності 100 000,00 грн., франшизою у 1000 грн., частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 99 000,00 грн. було відшкодовано позивачем за ПАТ НАСК «Оранта» відповідно до процедури прямого врегулювання збитків. Таким чином, сума збитків, які залишились не відшкодовані становить 16 534,11 грн.
У зв`язку з чим позивач звернувся із претензією №СУ/005567/4-3 від 19.09.2018 року до відповідача про відшкодування суми залишку боргу, що становить 16 534,11 грн, однак відповідачем у добровільному порядку суму боргу відшкодовано не було.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених доказів.
Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 6, 16 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 77, 78, 81, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 534 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривні 11 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 21.05.2021 року.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк