Справа № 740/2061/21
Провадження № 2/740/839/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності,

встановив:

12 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .

Позов аргументує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на 1/2 частки вищевказаного житлового будинку, яку він прийняв, про що приватним нотаріусом Борщ Н.О. заведено спадкову справу №3/2017. Його мати ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини після ОСОБА_3 на його користь.

Відповідно до акту №21-д від 28.07.1973 його батькам було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Ніжинської міської ради №243 від 28.06.1973. Згідно технічного паспорта житловий будинок був побудований його батьками в 1978 році, але через юридичну необізнаність право власності на нього не оформили.

Спадковий будинок згідно ст.22 КпШС УРСР 1969 року повинен належати його батькам у рівних частках по 1/2 частці кожному.

Постановою нотаріуса від 18 лютого 2020 року йому відмовлено у видачі свiдоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до довідки №527, виданої комунальним підприємством «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 23 лютого 2018 року, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Ухвалою від 13 квітня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом на 12.05.2021.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Представник відповідача - Ніжинської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено 30 вересня 1972 року (а.с.9).

Відповідно до акту №21-д від 28 липня 1973 року на підставі рішення виконкому Ніжинської міської ради №243 від 28.06.1973 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Як вбачається з технічного паспорта житловий будинок був побудований у 1978 році (а.с.8).

Згідно ст.22 КпШС, діючого на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядженням цим майном.

Статтею 28 КпШС визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали рівне право на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частці кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області зроблено відповідний актовий запис за № 794, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №3/2017, яка надійшла від приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Борщ Н.О. на запит суду, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 .

У матеріалах справи міститься постанова приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Борщ Н.О. від 18 лютого 2020 року, якою позивачу - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового житлового будинку, оскільки відсутні документи, які посвідчують право власності на житловий будинок (а.с.11).

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності.

Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .

Керуючись ст.1265, 1269, 1270 ЦК України, ст.81, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 п.п.15.5 перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду подається учасниками справи через суд першої інстанції - Ніжинський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь