Справа № 758/3152/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Пальчак Р. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 січня 2019 року у розмірі - 241671,10 грн. станом на 15 лютого 2021 року, а також судові витрати у розмірі - 3625,07 грн.

В обґрунтування позову зазначає про те, що 29 січня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

В подальшому ОСОБА_1 , ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 25.06.2020 р., отримав картку типу: Преміальна картка World Black Edition з кредитним лімітом 200000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами, які містяться на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення і зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг на підставі яких, відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та інших витрат, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, тому станом на 15 лютого 2021 у нього утворилася заборгованість перед банком у розмірі - 241671,10 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі - 180649,03 грн., в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 115499,30 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 65149,73, заборгованість за нарахованими відсотками - 8309,90 грн., заборгованість за простроченими відсотками- 52712,17 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн., нарахована пеня - 0,00 грн., нараховано комісії - 0,00 грн. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу передано в провадження судді Головчака М.М. 12.03.2021 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання, призначене на 22 квітня 2021 року було перенесено на іншу дату, оскільки відповідач направив на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.

26.05.2021 року представник відповідача адвокат Калінін С.К. направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнають частково, а саме розмір суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 158576 грн. 93 коп. У відзиві зазначили, що в підписаній ОСОБА_1 . Анкеті-заяві відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої картки. Додані до матеріалів справи витяг з умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів банку ОСОБА_1 не підписані. Окрім того, анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку підписана сторонами 29 січня 2019 року, старт карткового рахунку - 29 січня 2019 року, встановлення кредитного ліміту у розмірі 160 тис. грн. - 25 жовтня 2019 року, картка видана та початок використання коштів - 29 січня 2019 року, а в розрахунку заборгованості зазначено 25 жовтня. Також доказів того, що паспорт споживчого кредиту від 25 червня 2020 року є складовою частиною договору банківського обслуговування від 29 січня 2019 року позивачем не надано і в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку від 29 січня 2019 року про такий документ не згадується. Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строки кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, а витяг із тарифів банку та витяг умов та правил надання банківських послуг відповідачем не підписані, що свідчить про відсутність досягнення домовленості між сторонами щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу.

Крім того, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , максимальний розмір кредитного ліміту становить 160 тис. грн, а розмір заявленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом 180649 грн. 03 коп., тобто такий, що взагалі не встановлювався.

Оскільки фактично отримані кошти ОСОБА_1 в повному обсязі не повернув, фактично отримано 213315 грн. 81 коп., а сплачено на виконання умов договору 54738 грн. 88 коп., тому представник відповідача просить стягнути лише різницю між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою відповідачем на виконання умов договору, тобто 158576 грн. 93 коп.

23 червня 2021 року представник позивача Безменко М.Є. подав до суду відповідь на відзив, вважає доводи відповідача необгрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29.01.2019 року, підписавши заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, чим під`єднався та зобов`язався виконувати умови, викладених в умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому. Внаслідок неналежного та невчасного виконання зобов`язання у відповідача станом на 15.02.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 241671,10 грн. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився. До суду представник АТ КБ «ПриватБанк» надав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача Калінін С.К. у судове засідання не з`явився, До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача, про задоволення позовних вимог в повному обсязі заперечує.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 29 січня 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку.

14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Банком було відкрито картковий рахунок, та надано відповідачу у користування кредитну картку типу Преміальна картка World Black Edition з кредитним лімітом до 200 000 грн.

Відповідач підписом у анкеті-заяві засвідчив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені умови та правила надання банківських послуг.

Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що Банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 29 січня 2019 року, яка станом на 15 лютого 2021 року становить 241671,10 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 180649,03 грн., в т.ч. заборгованість за поточним тілом кредиту - 115499,30 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 65149,73 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 8309,90 грн., заборгованість за простроченими відсотками- 52712,17 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 0,00 грн, нарахована пеня - 0,00 грн., нараховано комісії - 0,00 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 фактично отримав 213315, 81 грн., на виконання умов договору відповідачем сплачено грошові кошти у сумі 54738,88 грн. тому до стягнення підлягає різниця між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою ОСОБА_1 на виконання умов договору, тобто 158576,93 грн.

В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 74,4% - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

При цьому, в паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем ОСОБА_1 25.06.2020 року, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 10.07.2020 та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, підписаний після укладення кредитного договору з позичальником і передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Крім того, неможливо встановити який саме тариф передбачений для картки та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, оскільки в наданому витягу наведено 5 різновидів тарифів.

Згідно із ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

В даному разі умови і правила надання банківських послуг та тарифи банку, відповідно до яких встановлена відповідальність позичальника у разі невиконання/неналежного виконання своїх зобов`язань, не містять підпису відповідача. При цьому, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідач, підписуючи договір, а також те, що умови містили такі положення щодо пені і штрафних санкцій в момент підписання договору позичальником, або в подальшому такі умови не змінювались.

При цьому, у самій анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо пені і штрафних санкцій немає.

У зв`язку із цим, такі умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зокрема до таких висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 6-16цс15, а також Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача частково, стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29.01.20129року у розмірі 158576 грн. 93 коп.

Крім того, представник відповідача - адвокат Калінін С.К., просить стягнути з позивача на користь відповідача всі судові витрати, понесені відповідачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2378 грн. 65 коп.

Крім того, стороною відповідача у відзиві на позовну заяву заявлено вимогу про стягнення коштів на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четвертастатті 137 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3280,50 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором від 29 січня 2019 року в загальній сумі - 158576 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн. 93 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі - 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн. 65 коп.

Стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3280 (три тисячі двісті вісімдесят) грн. 50 коп.

Сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. № 1Д; ідентифікаційний код юридичної особи в );

відповідач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя М. М. Головчак