____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/311/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю представників сторін - адвокатів Лукинюка В.В. і Скіндера В.Б.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю., Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину,-

Встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами ухвалити судове рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Третьою державною нотаріальною конторою м. Одеси 08.02.2010 року спадкоємцям ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме спадкове майно по АДРЕСА_1 та в частині включення гаражу літ.»К» і житлового будинку літ.»И» в якості самочинно збудованих будівель.

У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 02.12.2019 року позов прийнято до провадження, по справі відкрите загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання.

На стадії підготовчих засідань судом вирішені клопотання сторони позивача про витребування доказів: копій спадкових справ до майна спадкодавця ОСОБА_4 і спадкодавці ОСОБА_5 . Після виконання нотаріальним архівом і Третьою державною нотаріальною конторою ухвал суду про витребування доказів, позивач 03.02.2021 року надала заяву про уточнення позовних вимог, яка була прийнята судом до провадження. Судом не розглянуто спір у встановлений законом строк у зв`язку з наданням стороною відповідача заяв про відвід головуючого судді (4 заяви), неявками відповідачів (представників) до судових засідань під час розгляду апеляційним судом скарги ОСОБА_2 на ухвалу суду про зупинення провадження по справі. Підготовче засідання закрите 12.05.2021 року і справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лукинюк В.В. підтримав позов у повному обсязі і просив суд ухвалити рішення, яким визнати частково недійсними: свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.02.2010 року,видане спадкоємцю ОСОБА_4 ОСОБА_2 в частині визначення розміру земельної ділянки, на якій розташоване спадкове нерухоме майно у вигляді1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м., надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.02.2010 року, видане спадкоємцю ОСОБА_4 ОСОБА_3 недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно у вигляді 1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель;

свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 року, видане спадкоємцю ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно у вигляді13/18 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.03.2010 року, видане спадкоємцю ОСОБА_5 ОСОБА_3 , в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване нерухоме спадкове майно у вигляді13/18 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

Представник позивача доводить, що наявність в свідоцтвах про право на спадщину відомостей, що не відповідають фактичним обставинам, порушує право власності ОСОБА_1 , яка є власницею домоволодіння по АДРЕСА_2 , що складається з жилого будинку літ. "И,И1", загальною площею 112,2 кв.м., житловою 67,2 кв.м., господарських споруд у вигляді гаражу літ. "К", мостіння, огорож, що розташовані на земельній ділянці площею 237 кв.м. відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності від 27.04.2009 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2008 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав.

Треті особи (їх представники) до суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Судом встановлено:

Житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами у вигляді гаражу літ.»Б», сараю-майстерні літ. «Г», сараю літ. «Д», що розташовані на земельній ділянці площею 597 кв.м. по АДРЕСА_3 ) з 1954 року належав на праві власності подружжю ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_6 у 1980 році співвласниками будинку стали ОСОБА_5 (4/6 частин), ОСОБА_4 (1/6 частина) і ОСОБА_7 (1/6 частина). У 1978 році ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_1 , який було розірвано у 1997 році. Підчас шлюбу подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_1 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 побудували житловий будинок літ. «И,И1», загальною площею 112,2 кв.м. Розпорядженням Київської рай адміністрації від 21.01.2000 року №66 житловий будинок літ. «И, И1» прийнято в експлуатацію. У 2005 році колишнє подружжя дійшло домовленості щодо розподілу спільного майна і ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 25.06.2005 року затверджено мирову угоду, укладену колишнім подружжям за участю ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , за умовами якої за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок літ. «И,И1» по АДРЕСА_1 ,і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягнуто 30 000 грн. - грошова вартість частки у спільному подружньому майні.

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси визнано мирову угоду, укладену ОСОБА_1., ОСОБА_5 і ОСОБА_4 по справі за позовом ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 і у користування та володіння ОСОБА_1 виділено ділянку площею 237,6 кв.м., а у користування та володіння ОСОБА_5 і ОСОБА_4 - ділянку площею 362,4 кв.м.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26 листопада 2008 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про виділ з домоволодіння по АДРЕСА_1 у самостійний об`єкт нерухомості житлового будинку літ. «И,И1» з господарськими спорудами у вигляді гаражу літ. «К», огорож, мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 237,6 кв.м. в м. Одесі в самостійний об`єкт нерухомості.

27.04.2009 року КП «ОМБТІ та РОН» виконало реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_2 у відповідності до діючого на той період часу законодавства .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - співвласник житлового будинку літ. «А» з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 - співвласник цього ж будинку, яка 30.09.2005 року уклала заповіт на користь сина ОСОБА_4 (1/4 частину будинку) і на користь онука ОСОБА_3 , 2004 року народження (3/4 будинку).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.09.2009 року і рішенням Київського райсуду м. Одеси від 23.03.2009 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/12 частину житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4

08.02.2010 року державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. оформила і видала спадкоємцям ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, а 23.03.2010 року - спадкоємцю ОСОБА_5 - ОСОБА_3 - свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В свідоцтвах про право на спадщину нотаріус зазначила, що спадкове нерухоме майно - частки житлового будинку літ. «А» з господарськими спорудами розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1 та що «на самочинно збудовані будівлі «гараж «К», сарай «В», сарай-майстерня «Г», сарай «З», житловий будинок літ. «И», житловий будинок літ. «Л» це свідоцтво не видавалось і їх вартість в оцінку спадкового майна не включена».

28.08.2019 року Київським райсудом м. Одеси відкрите провадження по справі за позовом ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування розпорядження Київської рай адміністрації №66 від 21.01.2000 року «Про затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку літ.»И» та «И1» по АДРЕСА_1 ». Обґрунтовуючи свої вимого позивач посилалась на оскаржувані свідоцтва про право на спадщину, в яких містяться відомості щодо розміру земельної ділянки і щодо статусу житлового будинку літ.»И».

19.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами про визнання свідоцтв про право на спадщину частково недійсними.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Надані до суду письмові докази, свідчать, що житловий будинок літ.»И,И1» і гараж літ.»К», що розташовані на земельній ділянці площею 237 кв.м. по АДРЕСА_2 належали на праві власності позивачу . Зазначене нерухоме майно до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 і після смерті ОСОБА_5 не входило: розпорядження Київської рай адміністрації №66 від 21.01.2000 року, витяг з реєстру про право власності на нерухоме майно, мирова угода від 10.06.2006 року щодо визначення порядку користування земельною ділянкою і ухвала суду від 10.04.2006 року про визнання мирової угоди, рішення Київського райсуду від 26.11.2008 року про виділ частки домоволодіння у самостійний об`єкт нерухомості, копії спадкових справ.

Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Суд погоджується з доводами сторони позивача, що наявність в свідоцтвах про право на спадщину за законом і свідоцтвах про право на спадщину за заповітом на ім`я відповідачів містяться відомості, що не відповідають фактичним обставинам в частині розміру земельної ділянки і в частині правового статусу житлового будинку і гаражу, що порушує право власності ОСОБА_1 на житловий будинок і гараж, право користування земельною ділянкою площею237 кв.м. по АДРЕСА_3 , в тому числі і право на приватизацію цієї ділянки.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Сторона відповідача, не визнаючи позов, відзив на позов не надала, в судовому засіданні правового обґрунтовування своєї позиції не навела.

У відповідності до положень ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат визначено ст.141 ЦПК. Так, відповідно до частини 1 « судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог». Позивач сплатила по даній справі судовий збір в загальній сумі 3425,20 грн. (квитанції на а.с.2, а.с.129 т.1, а.с. 125 т.2).

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 27.08.2019 року ОСОБА_1 і адвокатське бюро «Лукинюка» в особі керівника Лукинюка В.В. уклали договір про надання правничої допомоги. За умовами договору Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу по ряду цивільних і адміністративних справ. 19.11.2019 року сторони уклали додаткову угоду, якою доповнили договір від 27.08.2019 року про надання правничої допомоги і по цивільній справі за №947/28572/19. Правова допомога полягає у наданні усних та письмових консультацій, ознайомлення з матеріалами справ, представництві інтересів клієнта у судових інстанціях, збиранні необхідних доказів, оформлення процесуальних документів. У договорі передбачено, що бюро з метою виконання зобов`язань за договором має право надавати доручення адвокатам, зокрема - адвокату Лукинюку В.В. Клієнт зобов`язався своєчасно проводити оплату, передбачену розділом 3 договору. Сторони дійшли домовленості щодо вартості послуг Адвокатського бюро в сумі 18500 грн. У додатковій угоді зазначено, що п.3.1 Договору сторони змінили і виклали його у такій редакції «вартість послуг Адвокатського бюро складає 18500 грн. без врахування суми, вказаної в п.3.1 Договору.» Клієнт зобов`язалась сплатити послуги з правничої допомоги до ухвалення судом рішення за її позовом. Квитанція №153410060 від 23.04.2021 року свідчить, що ОСОБА_1 на виконання умов додаткової угоди від 18.11.2019 року сплатила «Адвокатському бюро Лукинюка» 20 000 грн. Позивач вимагає стягнути з відповідачів понесені витрати на професійну правничу допомогу у такому співвідношенні: з ОСОБА_2 - 5 000 грн., з неповнолітнього ОСОБА_3 - 15000 грн.

Відповідно до положень п.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Сторона позивача заяву разом з відповідними доказами про стягнення судових витрат надала до суду 12.05.2021 року.

Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц « При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Закон не містить будь-яких пільг щодо оплати судових витрат неповнолітніми особами, але в даному випадку суд застосовує загальні положення цивільного процесуального законодавства, якими передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може відстрочити або розстрочити сплату судових витрат, зменшити їх розмір чи звільнити від їх оплати ст.136 ЦПК і звільняє неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 від сплати судових витрат. З відповідача ОСОБА_2 , яка діє від свого імені і від імені неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3425,20 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю., Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину задовольнити.

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.02.2010 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-119, видане спадкоємцю ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки, на якій розташоване спадкове нерухоме майно у вигляді1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м., надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.02.2010 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-121, видане спадкоємцю ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно у вигляді1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.03.2010 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-244, видане спадкоємцю ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 , недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно у вигляді13/18 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

Визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.03.2010 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-247, видане спадкоємцю ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 , недійсним в частині визначення розміру земельної ділянки на якій розташоване нерухоме спадкове майно у вигляді13/18 частки житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», житловою площею 35,7кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - гараж, І- мостіння, № 1-4 - огорожа та в частині зазначення гаражу «К» та житлового будинку під літ. «И» в статусі самочинно збудованих будівель.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3425 грн. 20 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2021 року.

Суддя Калашнікова О. І.