ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/424/20
Провадження № 22-ц/4820/215/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року (суддя Бабій О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 26 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 надав у борг ОСОБА_1 37 500 грн., що підтверджується розпискою відповідача.

Згідно з розпискою, вказані кошти відповідач зобов`язався повернути ОСОБА_2 до 04 березня 2020 року, однак свої зобов`язання не виконав, борг не повернув.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 суму боргу за розпискою від 26.02.2020 в розмірі 37 500 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 37 500 грн. боргу за договором позики, 840 грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору та 5000 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а всього 43340 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Вважає, що вказане рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства України.

Посилається на те, що розписка про одержання грошей у позивача була написана під впливом обману, насильства зі сторони позивача, написана під диктовку адвоката позивача про те, що відповідач нібито позичив 37 500 грн. та зобов`язується повернути до 4 березня 2020 року.

До моменту ДТП апелянт з позивачем не був знайомий, отже, не міг позичити гроші у незнайомої людини. Будь-яких грошей не отримував. Те саме пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка була очевидцем ДТП і подальших дій. Проте, місцевий суд не дав належної оцінки поясненням відповідача та свідка.

Суд не дав можливості відповідачу довести його заперечення доказами, безпідставно відхилив клопотання відповідача про допит водія «Міцубісі» - дружини позивача, внаслідок чого неповно з`ясовано обставини справи.

Крім того, судом не повідомлено, коли буде складено повне рішення, станом на 1 грудня 2020 року повний текст рішення не складено та відсутнє в ЄДРСР, в чому апелянт вбачає зацікавленість суду у вирішенні справи на користь позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року залишити без змін.

Зазначає, що не відповідає дійсності твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням відповідача та свідка, доказам, які були долучені до справи. Свідок ОСОБА_3 була допитана у суді першої інстанції, пояснила, що не була присутня під час написання ОСОБА_1 розписки.

Не відповідає дійсності посилання апелянта на те, що суд не дав можливості відповідачу довести свої заперечення доказами. ОСОБА_1 у судовому засіданні був присутній, надавав докази і заперечення, в цілому користувався правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України.

Що стосується виклику для допиту в якості свідка дружини позивача, то така вимога необґрунтована, оскільки вказана особа не має жодного відношення до предмета спору.

У суді першої інстанції відповідач давав свідчення про те, що на нього чинили лише психологічний тиск двоє осіб, тілесні ушкодження не наносились, тоді як в апеляційній скарзі останній зазначає інші обставини. Позивач вважає, що ОСОБА_1 намагається ввести апеляційний суд в оману задля невиконання взятих на себе зобов`язань та уникнення відповідальності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 26 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 в борг 37500 грн. із зобов`язанням повернути вказані кошти до 04 березня 2020 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 від 26 лютого 2020 року (а. с. 4).

Допитана у якості свідка ОСОБА_3 в суді показала, що 26 лютого 2020 року вона була пасажиром у автомобілі ОСОБА_1 , коли трапилась ДТП. Водій іншого автомобіля комусь зателефонувала та під`їхали двоє чоловіків. Вони почали розмовляти, щоб вирішити ситуацію мирно. Суть розмови ОСОБА_3 не чула, з приводу розписки обставини їй невідомі. Після цього свідок викликала таксі та поїхала на роботу.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умов укладеного договору позики ОСОБА_1 не виконав, борг позивачу не повернув.

У рішенні зазначено, що посилання відповідача на обставини дорожньо-транспортної пригоди, написання розписки відповідачем під тиском свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов, оскільки не доведений ні письмовими доказами, ні показаннями в суді свідка ОСОБА_3 .

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта на те, що розписка про одержання грошей у позивача була написана під впливом обману, насильства зі сторони позивача, написана під диктовку адвоката позивача про те, що відповідач нібито позичив 37 500 грн. та зобов`язується повернути до 4 березня 2020 року, є необґрунтованим та не доведеним жодними доказами зі сторони відповідача. Крім того, ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом про визнання правочину недійсним на підставі ст. 230 ЦК України.

Аргументи апеляційної скарги про те, що до моменту ДТП апелянт з позивачем не був знайомий, отже, не міг позичити гроші у незнайомої людини, будь-яких грошей не отримував, що було підтверджено показаннями свідка ОСОБА_3 , яка була очевидцем ДТП і подальших дій, як висновків суду, так і наявність розписки не спростовують. Сторонами факт підписання розписки не заперечувався.

Не є підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги, що суд не дав можливості відповідачу довести його заперечення доказами, безпідставно відхилив клопотання відповідача про допит водія «Міцубісі» - дружини позивача, внаслідок чого неповно з`ясовано обставини справи. Відповідач не був позбавлений можливості скористатись своїми процесуальними правами та подати докази до суду першої інстанції.

Посилання апелянта, що судом не повідомлено, коли буде складено повне рішення, станом на 1 грудня 2020 року повний текст рішення не складено та відсутнє в ЄДРСР, в чому вбачається зацікавленість суду у вирішенні справи на користь позивача апеляційний суд до уваги не бере. Апелянт має право оскаржити рішення суду першої інстанції після отримання ним копії рішення, скориставшись правом на поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 грудня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, що підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн., але не довше ніж до ухвалення судового рішення у даній справі (150% х (0,4 х 2102).

Відтак, при винесенні рішення судом апеляційної інстанції з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 дані в дохід держави судовий збір у розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 1 лютого 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк