Єдиний унікальний номер 229/5966/20
Номер провадження 22-ц/804/1267/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 229/5966/20 за позовом Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованих коштів житлової субсидії, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 лютого 2021 року (суддя Панова Т.Л., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Дружківка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради звернулося до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованих коштів житлової субсидії.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Дружківської міської ради, як отримувач житлової субсидії з жовтня 2016 року. Склад сім`ї відповідно до декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії: ОСОБА_1 - заявниця, працездатна особа; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син заявниці, дитина до 18 років; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька заявниці, дитина до 6 років; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 - син заявниці, дитина до 6 років. 20.10.2016 року відповідачка звернулася до управління з заявою про призначення житлової субсидії, а також надала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначено тільки 2 особи: відповідачка та її син. Рішенням управління від 09.12.2016 року заявниці було призначено житлову субсидію з жовтня 2016 року по квітень 2017 року включно. Далі субсидія призначалася відповідачці без звернення та розраховувалась автоматично по грудень 2017 року. 14.12.2017 року відповідачка звернулася до управління з заявою про призначення житлової субсидії, а також надала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у зв`язку зі зміною складу сім`ї (народження 2 дітей 25.10.2017 року). Рішенням управління від 02.01.2018 року заявниці було призначено житлову субсидію з грудня 2017 року по квітень 2018 року включно. Далі субсидія призначалася відповідачці без звернення та розраховувалась автоматично по квітень 2020 року. Розмір призначеної субсидії на опалювальний період за 1 місяць - жовтень 2018 року склав 1 412,66 грн. В межах установленого строку призначення розмір субсидії перераховувався, а саме: за період з 01.11.2018 року по 31.03.2019 року він складав щомісячно 2 844,35 грн.; - з січня 2019 року по березень 2019 року - 2 844,35 грн; - з 01.04.2019 року - 1 652,14 грн; з травня 2019 року по вересень 2019 року - 1 034,27 грн; - з 01.06.2019 року - 1 022,69 грн; - з 01.07.2019 року по вересень 2019 року - 1 005,46 грн; з 01.08.2019 року по вересень 2019 року - 998,77 грн; - з 01.09.2019 року по 30.09 2019 року - 994,52 грн. Житлову субсидію на опалювальний період з 01.10.2019 року по 30.04.2020 року подовжено автоматично без звернення ОСОБА_1 . Розмір субсидії надалі складав: за жовтень 2019 року - 1 727,98 грн; - з 01.11.2019 року по 31.03.2020 - 2 520,75 грн. У зв`язку зі зміною вартості природного газу розмір субсидії після перерахунку з 01.12.2019 року по 31.03.2020 року - 2 504,21 грн, а з 01.01.2020 року 31.03.2020 року - 2 535,53 грн. З 01.02.2020 року по 31.03.2020 року розмір субсидії - 2 512,44 грн. Рішенням управління від 11.03.2020 року за результатами верифікації від 28.02.2020 року (не повідомлено про члена домогосподарства, чоловіка відповідачки, а саме ОСОБА_3 , 1986 року народження) субсидію відмінено з березня 2020 року. Внаслідок неподання інформації про члена сім`ї, а саме чоловіка ОСОБА_3 , виникла переплата бюджетних коштів за період з лютого 2019 року по лютий 2020 року включно у сумі 24 193,02 грн. 14.12.2018 року управлінням була винесена вимога ОСОБА_1 про повернення коштів до бюджету по переплаченій житловій субсидії за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 24 193,02 грн, яка утворилася у зв`язку з неповідомленням відповідачкою про членів родини осіб домогосподарства, а саме про чоловіка, який зареєстрований за іншою адресою. Вимога була направлена Укрпоштою на адресу відповідачки 20.03.2020р. На даний час ці кошти відповідачкою управлінню не повернуті. Посилаючись на Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджено постановою КМУ №848 від 21.10.1995 року зі змінами від 27.12.2018р , статей 1166, 1212, 1215 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплачених коштів житлової субсидії в розмірі 24 193,02 грн і судові витрати в сумі 2 102,00 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 26 лютого 2021 року в задоволенні позову Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради відмовлено.

Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на вказане судове рішення подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права і неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем були застосовані всі необхідні заходи щодо повідомлення громадян про зміни щодо призначення житлової субсидії саме з 01.05.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022». Крім того, відповідач, як одержувач субсидії, повинно особисто контролювати правильність отриманих виплат. Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів факт недобросовісності відповідачки, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно перерахованих коштів у вигляді житлової субсидії. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб та осіб, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства, з метою отримання субсидії відповідно до пункту 13 Положення № 848 покладено на отримувача субсидії.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно із заявою про призначення житлової субсидії від 14.12.17 року, ОСОБА_1 просить призначити їй субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . В декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії ОСОБА_1 зазначає, що разом з нею в квартирі зареєстровані її троє дітей син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з відомостями про розрахунок субсидії ОСОБА_1 отримувала субсидію з жовтня 2016 року по 31 березня 2020 року. Субсидія відповідачці призначалась за зверненням з жовтня 2016 року по квітень 2018 року. Далі субсидія призначалася без звернення та розраховувалася автоматично.

Рішенням управління від 11.03.2020 року за результатами верифікації від 28.02.2020 року (не повідомлено про члена домогосподарства, чоловіка відповідачки ОСОБА_3 ), субсидію відмінено з березня 2020 року.

Відповідно до розрахунку суми субсидії за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року, яка підлягає поверненню у зв`язку з неподанням інформації про членів сім`ї осіб домогосподарства, ОСОБА_1 має повернути 24 193,02 грн.

12.03.2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям у сумі 24 193,02 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт недобросовісності відповідача. Суд також врахував відсутність умислу щодо навмисного неподання інформації про склад сім`ї, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки та зазначив, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії в сумі 24 193,02 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Вищевказані висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

До 01 травня 2018 року субсидія призначалася у порядку, передбаченому Положенням про порядок призначення житлової субсидії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року.

З 01 травня 2018 року порядок призначення субсидії були змінено. Так, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 329 від 27 квітня 2018 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022» з 1 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларацій, якщо у складі домогосподарства, зокрема є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.

Субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають у житловому приміщенні. Під час призначення субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи, коли їх зареєстроване місце проживання відмінне від адреси домогосподарства.

Пунктом 16 Положення, в редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний строк для домогосподарств, які отримують субсидію у попередньому сезоні (крім, зокрема, осіб, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 14 цього Положення.

Рішенням управління від 02.01.2018 року відповідачці було призначено житлову субсидію з грудня 2017 року по квітень 2018 року включно. Далі субсидія призначалася без звернення та розраховувалась автоматично по квітень 2020 року.

Рішенням управління від 11.03.2020 року за результатами верифікації від 28.02.2020 року (не повідомлено про члена домогосподарства, чоловіка відповідача, а саме ОСОБА_3 , 1986 року народження) субсидію відмінено з березня 2020 року.

12.03.2020 року управлінням була винесена вимога ОСОБА_1 про повернення коштів до бюджету по переплаченій житловій субсидії за період з 01.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 24 193,02 грн, яка утворилася у зв`язку з неповідомленням відповідачем про членів родини осіб домогосподарства, а саме, про чоловіка, який зареєстрований за іншою адресою, яка була направлена Укрпоштою на адресу відповідачки 20.03.2020 року.

Матеріали справи не містять відомостей про добровільну сплату вищевказаних коштів зі сторони відповідачки.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення суми переплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність того, що відповідачка діяла недобросовісно з метою незаконного отримання субсидії, що могло б бути визнано підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум субсидії.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з пунктом 14 Положення структурні підрозділи з питань соціального захисту населення без звернення громадян збирають необхідну інформацію для призначення виплати субсидії.

Висновок суду першої інстанції також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18.

Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

За пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи