Справа №443/1764/20
Провадження №2/443/826/21
РІШЕННЯ

іменем України

29 квітня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), у якій просить встановити факт її постійного проживання разом з батьками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 у спадковому будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на зазначений будинок.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_5 , які до дня смерті проживали у колгоспному дворі по АДРЕСА_1 . Зазначене господарство відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», до складу якого станом на 30.06.1990 входили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . Позивачка проживала разом з батьками та братом у спадковому будинку, поховала батька, матір та брата, якого фактично доглядала у період його хвороби. Після смерті брата вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після своїх батьків, однак у цьому їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Відповідач спадщини не прийняв та відмовляється від неї на її користь.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У підготовчому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та просить суд його задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім цього ,у заяві зазначив, що позов визнає та просить його задовольнити. Наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Від належної частки у спадковому майні відмовляється на користь позивачки.

Заяви, клопотання учасників справи.

Представник позивачки подав заяви про відкладення розгляду справи та долучення письмових доказів (а.с.29, 33)

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та засвідчення того, що наслідки визнання позову йому зрозумілі (а.с.35).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10.12.2020 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26).

Ухвалою підготовчого засідання від 24.02.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.30).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.09.1961 (а.с.5).

11.06.1981 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 уклали шлюб в с. Борусів Жидачівського району Львівської області. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5).

Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.04.2016, серія НОМЕР_2 від 03.05.2018 встановлюють, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Борусів Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Борусів Жидачівського району Львівської області (а.с.6, 7).

Згідно з Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.09.2018, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведена спадкова справа (а.с.39).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 21.09.2018, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті мами ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що пропустила піврічний термін, передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке належало померлій і є спадковим майном (а.с.16).

Договором про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування від 29.09.2018, укладеного між ОСОБА_2 (спадкоємець-1) та ОСОБА_1 (спадкоємець-2) і зареєстрованого у реєстрі за №947, спадкоємці визначили черговість одержання ними права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . За домовленістю спадкоємців одержання ними права на спадкування буде відбуватись в наступній черговості: спадкоємець-2, яка є рідною сестрою померлого і за законом відноситься до спадкоємців другої черги, отримує право на спадкування як спадкоємець першої черги. Спадкоємець-1, який є сином померлого вважається спадкоємцем за законом першої черги (а.с.40).

Згідно з технічним паспортом від 05.10.2018, в АДРЕСА_1 розташований житловий будинок «А-1» загальною площею 33,1 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (ворота з хвірткою №1, огорожа №2) (а.с.9, 55-57).

Відповідно до довідок ВК Ходорівської міської ради №484, №486, №573 та №485 від 02.10.2020, до дня смерті і на день смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 була головою колгоспного двору. Разом з нею на день її смерті був зареєстрований і постійно проживав син ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 . Заповіт від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не посвідчувався. На день смерті ОСОБА_6 з ним проживала дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . ОСОБА_6 дійсно був прописаний та проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті був членом колгоспного двору. В АДРЕСА_1 спільно з ним не був зареєстрований ніхто. Його похороном займалася його сестра ОСОБА_1 , яка в день похорону забрала ключі від спадкового будинку, підтримувала будинок в належному стані, фактично вступила в управління спадковим майном в шестимісячний строк з дня смерті брата ОСОБА_6 (а.с.10, 11, 12, 13).

Витягом з погосподарської книги с. Борусів встановлено, що станом на 30.06.1990 будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за громадянами: ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Відповідно до акту від 23.11.2020, складеного комісією, ОСОБА_1 проживала з 2009 року в АДРЕСА_1 разом з батьками та братом, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті останнього. За час проживання вона допомагала своїм батькам та брату вести домашнє господарство, обробляла земельну ділянку, здійснювала догляд за хворим братом, готувала їжу, прибирала в будинку, купляла ліки. Після смерті брата ОСОБА_1 продовжувала і продовжує по даний час проживати за вказаною адресою, підтримує будинок в належному стані, сплачує комунальні платежі. (а.с.15).

Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 21.11.2020, укладеного у м.Ходорів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і зареєстрованого у реєстрі за №789, сторони згідно спадкової справи №141/2018 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 . У власність ОСОБА_2 переходить земельна ділянка площею 1,9188 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0045, земельна ділянка площею 0,1498 га кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0268 на території Ходорівської міської ради. У власність ОСОБА_1 переходить земельна частка (пай) площею 2,34 га на території Ходорівської міської ради (а.с.36).

Постановою приватного нотаріуса від 24.02.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата ОСОБА_6 без встановлення приналежності житлового будинку померлому (а.с.38).

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса від 12.03.2021, спадкова справа №141/2018 після смерті ОСОБА_6 заведена ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадкоємці, які подали заяву на прийняття спадщини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину за законом видано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельні ділянки (а.с.46).

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після їх смерті.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Також, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ).

Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної ЦК УРСР), Закон України «Про власність» та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 регулюються нормами ЦК України.

Так, нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина 1 статті 1259 ЦК України).

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 постійно проживала без реєстрації із своєю матір`ю ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 до дня їх смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 та 19.04.2018 відповідно. Ця обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовими доказами, які не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту їх спільного проживання на час відкриття спадщини.

Суд зазначає, що встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 .

Водночас, факт постійного проживання ОСОБА_11 разом зі своїм батьком ОСОБА_6 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні належними та допустимим доказами та спростовується наявним у матеріалах справи актом сумісного проживання, яким підтверджено обставину проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 без реєстрації з 2009 року у той час, як батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на викладене зазначений факт встановленню не підлягає.

Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Станом на 15.04.1991 лише ці члени колгоспного двору мали право на частку у ньому, відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному належало по 1/3 частці цього двору.

За життя ОСОБА_6 особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до якої входять належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право на 1/3 частку у колгоспному дворі). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. Єдиними спадкоємцями за законом першої були дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 , які вважаються такими, що прийняли спадщину в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від неї. ОСОБА_11 хоч і є спадкоємцем першої черги, однак не проживала постійно із спадкодавцем і не подала у визначений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому в силу приписів частини 1 статті 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла її.

За життя ОСОБА_5 особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до якої входять належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право на 1/3 частку у колгоспному дворі та право на успадковану 1/6 частку у колгоспному дворі). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги були її діти дочка ОСОБА_11 та син ОСОБА_6 , які вважаються такими, що прийняли спадщину в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавицею на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від неї.

За життя ОСОБА_6 особистого розпорядження не зробив, відтак після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилася спадщина, до якої входять належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право на 1/3 частку у колгоспному дворі, право на успадковану 1/6 частку у колгоспному дворі після смерті батька ОСОБА_6 , право на успадковану 1/4 частку у колгоспному дворі після смерті матеріОСОБА_5 (всього 3/4). Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги були син ОСОБА_2 та рідна сестра ОСОБА_1 (в силу приписів частини 1 статті 1259 ЦК України (а.с.40). Однак, лише ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від неї і у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_2 відмовився від частини спадкового майна (частки у спірному житловому будинку) після смерті батька ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 належить 1/4 частка у майні колгоспного двору як спадкоємцю за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_5 та 3/4 частки у майні колгоспного двору як спадкоємцю за законом першої черги після смерті брата ОСОБА_6 , а відтак належить право власності на цілий житловий будинок разом з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .

Однак позивачка позбавлена можливості юридично оформити спадщину у визначений законом позасудовий спосіб у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 33,1 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (ворота з хвірткою №1, огорожа №2), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні позову в частині встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 травня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів