Копія

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року Справа № 608/1107/21
Номер провадження2-зз/608/2/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Запорожець Л. М.
при секретарі судового засідання Фаштиковській М.І.
за участю представника заявника Білобожницької С/р Тиміцької С.М.
його представника адвоката Бовсуновської С.О.
представника ФГ «ХЛІБОРОБ-ПОЛІВЦІ» адвоката Садовського М.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 Чортківського районного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції в системі використанням онлайн сервісу EASYCON з використанням власних технічних засобів: профіль користувача : ОСОБА_2 клопотання представника заявника (відповідача 2) Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Білобожницької сільської ради (Білобожницька територіальна громада), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на щодо предмету спору : фермерського господарства «ХЛІБОРОБ-ПОЛІВЦІ, фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання поновленими договорів оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, на підставі та на умовах Додаткових угод, визнання недійсним та скасування наказу, визнання правонаступником прав та обов`язків сторони орендодавця Договорів оренди землі, -
В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області знаходиться вищевказана цивільна справа.
Представник відповідача 2 Тиміцька С.М. клопотання підтримує, вважає його законним і обгрунтованим, просить задоволити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бовсуновська С.О. вважають клопотання суперечливим, необгрунтованим, недоведеним, та таким, що до задоволення не підлягає. Просять в його задоволенні відмовити, посилаючись на норми Конституції України, ЦПК України, Земельне законодавство та практику розгляду ЄСПЛ та Конвенції.
Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бовсуновською С.О. подано письмове заперечення.
Представник фермерського господарства «ХЛІБОРОБ-ПОЛІВЦІ» адвокат Садовський М.Д. заперечує щодо задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою судді Чортківського районного суду від 02 червня 2021 року, просить в задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на норми законодавства України та практики прийнятих рішень ЄСПЛ.
Представник відповідача № 1 та третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання , яке повинне бути розглянуте судом в 5 денний строк з часу його отримання.
Вислухавши сторін, їх представників, представника третьої особи 1, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав:
01 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ( Відповідач 1) та Білобожницької сільської ради (Білобожницької територіальної громади) Чортківського району Тернопільської області (Відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову, - Фермерське господарство "ХЛІБОРОБ-ПОЛІВЦІ (третя особа 1) та Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 ( Третя особа 2), про визнання поновленими Договорів оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, з врахуванням умов Додаткових угод, які визнати укладеними в певній редакції, визнання недійсним та скасування наказу, визнання правонаступника прав та обов`язків сторони Орендодавця Договорів оренди землі, де позивач просить суд розглянути спір та винести рішення, яким :
- визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-23/14-21-СГ від 05.01.2021 року про відмову у поновленні договору оренди землі, підписаний Головою комісії з ліквідації начальником Зіновієм Безкоровайним (надалі Наказ №19-23/14-21-СГ від 05.01.2021 року);
- стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Білобожницької сільської ради (Білобожницької територіальної громади).
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.06.2021 року у справі №608/1107/21 заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі, накладено арешт на Земельні ділянки, заборонивши їх відчуження та передачу їх в користування, а також розпорядження ними в інший спосіб, заборонивши Відповідачу 2 та Третій особі 2 вчиняти будь які дії та приймати будь які рішення стосовно Земельних ділянок, заборонивши нотаріусам посвідчувати будь які договори та угоди щодо Земельних ділянок, заборонивши нотаріусам, державним реєстраторам та державним кадастровим реєстраторам приймати будь які рішення та здійснювати будь які реєстраційні дії щодо Земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Суд вказує, що предмет заявленого позову, наведені докази та обґрунтування заявлених позовних вимог, їх співмірність та наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суддею законно та обгрунтовано винесено ухвалу від 02.06.2021 року, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19), та вказана ухвала не оскаржена відповідачем 2 та не скасована станом на 07.06.2021 року Тернопільським апеляційним судом. Так, відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України, та на вказану норму, як на підставу для задоволення свого клопотання посилається відповідач 2 (заявник клопотання) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; (Частину першу статті 150 доповнено пунктом 1-1 згідно із Законом № 263-IX від 31.10.2019); 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; (Пункт 3 частини першої статті 150 в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020); 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; (Пункт 7 частини першої статті 150 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020); 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (Пункт 10 частини першої статті 150 в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).
2. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
3. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
4. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.
5. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.
6. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.
7. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.
8. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
9. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.
10. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції". (Частину десяту статті 150 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 198-IX від 17.10.2019).
11. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. (Статтю 150 доповнено частиною одинадцятою згідно із Законом № 460-IX від 15.01.2020).
Однак, в той же час, статтею 15 ЦК України передбачено право на захист цивільних прав та інтересів, де кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах: «Меллахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 року та «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 року визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових «рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/»законні сподівання» особи.
Суд, не вдаючись в дослідження доказів у цивільній справі, поданій разом з заявою про забезпечення позову, вказує, що «Правомірне очікування» виникає в особи, якою дотримано всі вимоги законодавства для одержання узгодженого обов`язку. Така особа має всі підстави розраховувати на певний стан речей у майбутньому. Право власності цієї особи, як у вигляді безпосередньо майнового права (права оренди), так у вигляді правомірних очікувань, є об`єктом захисту ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року №ETS N 005 та національного законодавства України (рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1991 року у справі Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії).
Про дотримання справедливого балансу між інтересами орендодавця та правами орендаря свідчить той факт, що сама можливість такого переукладання договору оренди є важливим елементом, що дає право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень (рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі Стретч проти Сполученого Королівства).
Зазначене підтверджується положенням ст.27 Закону України «Про оренду землі» стосовно захисту прав орендаря на орендовану ним земельну ділянку.
Так, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями.
Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст.2,18,153 ЦПК України поширюється також на Ухвалу суду про забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції вимагає, щоб будь-яке втручання органів державної влади у володіння майном відбувалося згідно із законом: відповідно до другого речення першого абзацу цієї статті, будь-яке позбавлення власності має здійснюватися «на умовах, передбачених законом»; (другий абзац) надає державам право здійснювати контроль за користуванням, вводячи в дію «закони». До того ж, верховенство права, як один із основоположних принципів демократичного суспільства, є невід`ємною частиною всіх статей Конвенції (див. рішення у справі «Амуур проти Франції» від 25 червня 1996 року, пункт 50, Збірник 1996-III, та згадане рішення у справі «Ятрідіс проти Греції», пункт 58).
Оскільки другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: «Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії ( особи) ( рішення у справі «Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії», заява № 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28 червня 2018 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Саме тому, на виконання Конвенції , 1 Протоколу до Конвенції, згаданих вище рішень ЄСПЛ, Чортківським районним судом 02.06.2021 року і було винесено оспорювану відповідачем 2 ухвалу, яка цим же відповідачем не оскаржена в апеляційному порядку.
Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч.7-10 ст.158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Суд вважає, що оскільки клопотання подане відповідачем 2 саме в порядку ч.1 та ч.2 ст.158 ЦПК України, то саме за цими нормами суд може вирішувати питання про скасування заходів забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи про скасування заходів забезпечення позову, яке розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Відповідно до п.10 Постанови ВСУ №9 від 22.12.2006 року вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Отже, з вищенаведеного вище вбачається, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Пунктом 10 Постанови ВСУ №9 від 22.12.2006 року визначається тільки дві підстави для обґрунтованого подання відповідачем такого клопотання, а саме: якщо потреба в забезпеченні позову відпала або якщо змінились обставини, що зумовили застосування заходів забезпечення Позову.
Однак, наявність жодної з цих підстав, представником заявника (відповідачем 2 ) не доведена.
Суд вважає, що при винесенні ухвали 02.06.2021 року, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача (заявника) щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, що відповідає практиці ЄСПЛ та Конвенції.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Європейським судом у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Також, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.
Таким чином, суд вважає, що саме вжиття судом заходів забезпечення позову у даній справі та винесення суддею ухвали 02 червня 2021 року про забезпечення позову, сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого в майбутньому судового рішення, що повністю відповідає вимогам ЄСПЛ та ст. 6, 13 Конвенції.
Представник відповідача 2, на думку суду, вибрав не вірний спосіб захисту своїх порушених на їх думку, прав, оскільки не оскаржив винесену суддею Чортківського районного суду Тернопільської області 2 червня 2021 року постанову до Тернопільського апеляційного суду, а звернувся із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, при чому в частині дії вказаної ухвали, щодо тільки однієї земельної ділянки, хоча в ухвалі суд застосував такі заходи щодо двох земельних ділянок.
На даний час потреба в забезпеченні позову не відпала та обставини, що були підставою для застосування судом заходів забезпечення позову на підставі ухвали судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2021 року, не змінились, а тому клопотання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 149, 150, 158 ЦПК України, суд, -
Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд протягом 15 днів з моменту її оголошення, а для осіб, які не були присутніми в судовому засіданні, в той же час, з часу отримання ними її копії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1107/21

Ухвала набрала законної сили " " _________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію ухвали видано " " _________________ року.

Секретар: