Справа 206/2421/16-ц
Провадження 2/206/17/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання документів недійсними та визнання права власності на частину квартири та

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна та скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

за участю :

представника ОСОБА_1 - адвоката Карлаша І.А.,

представника ОСОБА_2 адвоката Ковалевського М.С.,

представника Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Чорного Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання правочину недійсним, в якому просили суд визнати недійсним правочин з переходу права власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись № 5-726 від 20.10.2015, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , застосувати наслідки недійсності правочину та визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В свою чергу ОСОБА_2 17 травня 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним, в якому просила суд вселити її в квартиру АДРЕСА_2 , встановити порядок користування вказаною квартирою, закріпивши за нею право користування кімнатою, площею 12,2 кв.м. та зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні виділеною їй кімнатою і підсобними приміщеннями у вказаній квартирі.

Ухвалою суду від 17 червня 2016 року цивільну справу № 206/2421/16-ц (провадження 2/206/685/16) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, Самарський відділ ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання недійсним правочину з переходу права власності, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та визнання права власності на частину квартири та цивільну справу № 206/2784/16-ц (провадження 2/206/748/16) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним - об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер № 206/2421/16-ц (провадження 2/206/685/16).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги (аукціон) не відбулись № 5-726 від 20.10.2015 року, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 та акт державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лижника С.О. про проведення електронних торгів (аукціону) які не відбулися від 26.08.2015 року, в іншій частині позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

16 серпня 2019 року дана цивільна справа надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.08.2019 року визначено головуючим суддею Кушнірчука Р.О.

19 вересня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , треті особи Самарський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про визнання документів недійсними та визнання права власності, в якій просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись № 5-726 від 20.10.2015, виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 , акт проведення електронних торгів (аукціону), які не відбулися, від 26.08.2015, виданого Самарським ВДВС, акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Самарським ВДВС 26.08.2015 за вихідним № 10342, постанову про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу та визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування уточнених в останній редакції позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1998 квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебувала у спільній сумісній власності позивача ОСОБА_1 та його родичів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Постановою від 14.12.2011 Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-335 від 24.11.2011, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська зі стягнення з позивача на користь відповідача 64259,77 грн. Постановою державного виконавця від 14.11.2011 накладено арешт на майно позивача та заборона його відчуження в межах суми стягнення. Актом від 14.08.2012 було встановлено, що позивач володіє квартирою спільно з іншими особами. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2012 за поданням державного виконавця визначено, що частка позивача у праві власності на квартиру становить ј частину. Постановою державного виконавця від 27.05.2013 було призначено оцінювача ОСОБА_7 для визначення ринкової вартості ј частини квартири, яка належить позивачу. Згідно з висновками оцінювача від 28.09.2014 ринкова вартість вказаної ј частини квартири складає 74963,00 грн. 02.03.2015, 20.04.2015, 06.07.2015 прилюдні торги не відбулись через відсутність допущених учасників, що підтверджується відповідними протоколами ДП «Інформаційний центр» № 54451, № 74379, № 95189. 26.08.2015 державним виконавцем було складено акт про проведення електронних торгів, які не відбулись. Як вбачається з акту, 11.08.2015 відповідач подала заяву про залишення за собою нереалізованого майна, а саме ј частини квартири. 28.06.2015 на депозитний рахунок ВДВС від відповідача надійшли кошти в сумі 10703,23 грн., як різниця між початковою ціною нереалізованого майна та сумою стягнення за виконавчим документом. 20.10.2015 Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано відповідачу свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись № 5-726 від 20.10.2015. Проведення електронних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законом правил про порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що в свою чергу робить неможливим передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу. У зв`язку з втратою чинності звіту про оцінку майна, відповідачу була передана частина квартири за заниженою ціною, яка була актуальною за більш ніж півроку до передання квартири. Вважають, що таким чином були порушені майнові права позивача ОСОБА_1 на отримання більшої різниці між реальною та оціночною вартістю частини квартири.

В свою чергу позивач ОСОБА_2 10 жовтня 2019 року подала до суду заяву про зміну предмету свого позову, в якій просила суд витребувати від ОСОБА_4 належне їй, як власнику, нерухоме майно, а саме ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності № 22756638 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37501804 від 10.10.2017 за ОСОБА_4 на ј частину вказаної квартири, а також стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування уточнених в останній редакції позовних вимог ОСОБА_2 зазначено, що постановою касаційної інстанції поновлено її правовий статус власника вказаного нерухомого майна. Проте, як стало їй відомо, запис про право власності 11660897 від 20.10.2015 про належність їй на праві спільної часткової власності ј частини спірної квартири, було скасовано ще 12.09.2017 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2016. 10 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування ј частки спірної квартири, зроблено запис про право власності № 22756638 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37501804 від 10.10.2017), відповідно до якого вказана спірна частина ј частини квартири зареєстрована на праві спільної часткової власності за відповідачем ОСОБА_4 . Тобто, в період оскаржень рішень місцевого та апеляційного суду в касаційній інстанції відповідач ОСОБА_1 незаконно уклав договір дарування вказаного нерухомого майна на користь своєї матері ОСОБА_4 . Вважає, що таким чином було порушено її суб`єктивне право, як власника вказаного майна, її незаконно було позбавлено права власності на вказане майно, яке вибуло з її володіння не з її волі, за безвідплатним договором відповідачем ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 , яка діяла недобросовісно, знаючи про існуючий спір з приводу цього нерухомого майна. За таких обставин вважає, що вказане майно підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння від ОСОБА_4 на її користь, а записи про реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_4 підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Кушнірчуком Р.О. та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 року витребувано докази, закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року повернуто заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення її позову.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову.

Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 по справі призначено оціночно-будівельну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 про призначення по справі оціночно-будівельної експертизи залишено без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позивача за своїм позовом та відповідача за позовом ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 за його позовом в останній редакції у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також пояснив, що під час проведення електронних торгів (аукціону) ціна ј частки спірної квартири була визначена майже у 3 рази нижчою від ринкової вартості. Крім того, 2 та 3 торги відбулися на підставі звіту про оцінку майна, що втратив чинність. Вважає, що тим самим було порушено права ОСОБА_1 у зв`язку з чим, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, акт про проведення торгів, що не відбулися, постанова про передачу майна стягувачу підлягають скасуванню, а право власності на спірну ј частину квартири повинно бути визнано за ОСОБА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні її позову та суду пояснив, що рішенням першої інстанції було частково задоволено первинний позов ОСОБА_1 визнано недійсним та скасовано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Ухвалою апеляційного суду вказане рішення залишено без змін у зв`язку з чим ОСОБА_1 дійсно було подаровано ОСОБА_4 належну йому частку квартири. Вважає, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем та підстав для витребування у неї майна на теперішній час не має. Крім того, ОСОБА_2 не було заявлено вимогу про визнання вказаного договору дарування недійсним.

ОСОБА_2 - відповідач за позовом ОСОБА_1 та позивач своїм позовом, а також її представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 в останній редакції не визнали у повному обсязі а просили суд відмовити у їх задоволенні. Також суду пояснили, що державним виконавцем під час здійснення процедури реалізації майна боржника ОСОБА_1 було дотримано усіх вимог в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Також підтримали позовні вимоги ОСОБА_2 в останній редакції, просили суд їх задовольнити та суду пояснили, що ј частка квартири вибула з власності ОСОБА_2 не з її волі за безоплатним договором дарування на користь ОСОБА_4 , яка є недобросовісним набувачем у зв`язку з чим право власності на спірну ј частку квартир має бути визнано саме за ОСОБА_2 .

Представник третьої особи за позовом ОСОБА_1 - Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні пояснив, що матеріали виконавчого провадження № 30444569 з примусового виконання виконавчого листа № 2-335 виданого 24.11.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 64259,77 грн. на теперішній час в архіві відсутні. Будь-яких інших пояснень по суті позову ОСОБА_1 не надавав та в подальшому в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату та час судового розгляду були повідомлені своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи за позовом ОСОБА_1 Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився , однак суду було надано листа про розгляд справи без участі уповноваженого представника нотаріальної установи (т. 3 а.с. 171)

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 30 листопада 1998 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 30.11.1998 № 71857-98, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с.9).

Постановою державного виконавця від 14.12.2011 відкрито виконавче провадження ВП № 30444569 з примусового виконання виконавчого листа № 2-335 виданого 24.11.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 64259,77 грн. (т. 1 а.с. 10)

Постановою державного виконавця від 14.12.2011 в рамках вказаного виконавчого провадження ВП № 30444569 накладено арешт на все майно, у межах суми стягнення, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 11)

Згідно акту державного виконавця від 14.08.2012 в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_1 володіє майном спільно з іншими особами, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , іншого майна у боржника не виявлено (т. 1 а.с. 12)

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2012 року за поданням державного виконавця судом визначено, що частка боржника ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 складає ј частину цієї квартири (т. 1 а.с. 13-14)

Постановою державного виконавця від 27.05.2013 призначено ОСОБА_7 , який має сертифікат оціночної діяльності, виданий 10.08.2012 за № 13707/12 Фондом державного майна України (строк дії 12.08.2015), експертом, суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання у виконавчому провадженні ВП № 30444569 з метою надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань встановлення ринкової вартості описаного майна та надання до відділу звіту про оцінку майна. Експерта попереджено про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку (т. 1 а.с. 15)

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 28 вересня 2014 року вартість об`єкта оцінки ј частини 3-кімнатної квартири АДРЕСА_3 за результатами розрахунків складає 74963,00 грн. без ПДВ (т. 1 а.с. 16)

Відповідно до протоколів проведення електронних торгів № 54451 від 02.03.2015, № 74379 від 20.04.2015, та № 95189 від 06.07.2015, електронні торги з продажу ј частини трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 (лот № 42684 зі стартовою ціною 74963,00 грн., лот № 55779 зі стартовою ціною 69715,59 грн. та лот № 74840 зі стартовою ціною 69715,59 грн. відповідно) не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (т. 1 а.с. 17-19)

Згідно акту про проведення електронних торгів (аукціон) які не відбулися, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відділу Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ 26.08.2015 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-335 від 24.11.2011 описане й арештоване майно боржника ОСОБА_1 , а саме ј частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , визначена вартість 74963,00 грн., неодноразово передавалось на реалізацію, яку проводило ДП «Інформаційний центр», однак торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Стягувачу ОСОБА_2 було запропоновано залишити за собою вказане нереалізоване майно та внести різницю між його вартістю та сумою боргу, що підлягала стягненню за виконавчим документом у сумі 10703,23 грн. 11.08.2015 на адресу Самарського ВДВС надійшла заява ОСОБА_2 про згоду залишити за собою нереалізоване майно та 26.08.2015 на відповідний рахунок від ОСОБА_2 надійшли грошові кошти у сумі 10703,23 грн. (т. 1 а.с. 20)

Оригінал вказаного акту було оглянуто в судовому засіданні та долучено до матеріалів справи (т. 4 а.с. 42)

20 жовтня 2015 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідно до ст.. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 26.08.2015 за вих.. №10342 видано свідоцтво реєстровий № 5-726, яким посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з ј частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 48)

Право власності ОСОБА_2 на ј частину вказаної квартири, яке виникло на підставі вказаного свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись № 5-726 від 20.10.2015, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.10.2015, номер запису про право власності 11660897, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний номер 25398355 від 20.10.2015, що підтверджується відповідним витягом № 45908847 від 20.10.2015 (т. 1 а.с. 49)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 52770217 станом на 06.02.2016 право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 20.10.2015, номер запису про право власності 11660897 державним реєстратором Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись, серія та номер 5-726 від 20.10.2015 (т. 1 а.с. 21)

В матеріалах справи також наявні звіти ПП «Новомосковське бюро експертної оцінки» від 20.04.2015, 26.08.2015 та 18.07.2016 про ретроспективну оцінку 3-кімнатної житлової квартири, загальною площею 63,4 кв.м., що розташована на 5-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно яких ринкова вартість вказаної квартири за порівняльних підходом станом на 20.04.2015 становить 557500,00 грн., станом на 06.07.2015 - 572500,00 грн., станом на 26 серпня 2015 616200,00 грн., станом на 18.07.2016 645200,00 грн. (т. 1 а.с. 62-136)

Згідно звітів № ОА-160816 № ОА2-160816 від 16.08.2016 та висновків до них, складених суб`єктом оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20.04.2015 складає 290200,00 грн. та станом на 06.07.2015 складає 287000,00 грн. (т. 1 а.с. 144-175)

Як вбачається з договору дарування ј частки квартири № 2135 від 10 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 передав безоплатно у власність (подарував) ОСОБА_4 ј частку квартири, загальною площею 63,4 кв.м., у тому числі житловою 36,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (т. 3 а.с. 250-252)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 179703257 станом на 04.09.2019 право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано 12.09.2017 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2016 у справі № 206/2421/16-ц та зареєстровано право власності на ј частину вказаної квартири за ОСОБА_4 10.10.2017, номер запису про право власності 22756638 на підставі договору дарування ј части квартири, серія та номер 2135 від 10.10.2017 (т. 3 а.с. 220)

Як вбачається з листів в.о. начальника відділу Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.10.2019 вих. № 18698, на виконання ухвалу суду від 09.10.2019 про витребування доказів надати належним чином завірену копію виконавчого провадження № 30444569 не має можливості, оскільки після перевірки архівного приміщення вказане виконавче провадження не виявлено. Відібрати пояснення у відповідальних за ведення архіву осіб не має можливості у зв`язку з їх звільненням (т. 3 а.с. 230, т. 4 а.с. 152-153)

Згідно довідки ВП-спецпідрозділ від 30.03.2021 про хід та актуальний стан виконавчого провадження № 30444569 з примусового виконання виконавчого листа № 2-335 від 24.11.2011 виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 64259,77 грн. у Самарському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, наявна наступна інформація: 14.12.2011 відкрито виконавче провадження, 20.12.2011 звернуто стягнення на майно боржника, 22.12.2011 стягнуто виконавчий збір, 18.07.2012 зупинено виконавче провадження у зв`язку з направленням до суду подання про визначення частки майна боржника, 18.07.2012 поновлено виконавче провадження, 18.07.2012 зупинено виконавче провадження, 27.05.2013 призначено експерта з метою визначення ринкової вартості описаного майна та надання звіту про оцінку майна, 27.11.2014 поновлено виконавче провадження, 01.10.2015 звільнено майно боржника з-під арешту у зв`язку зі згодою стягувача ОСОБА_2 залишити за собою нереалізоване майно боржника ОСОБА_1 , 12.05.2016 виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконанням рішення (т. 4 а.с. 154-155)

На виконання ухвали суду від 09.10.2019 про витребування доказів Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою також було надано суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких нотаріальною конторою було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги (аукціон) не відбулись від 20.10.2015 № 5-726, серед яких копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 ухвала суду від 10.12.2012 про визначення частки боржника ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , акт про проведення електронних торгів (аукціон) які не відбулися із супровідним листом на адресу стягувача ОСОБА_8 та боржника ОСОБА_1 , протоколи проведення електронних торгів від 02.03.2015, 20.04.2015 та 06.07.2015, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 4 а.с. 1-10)

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 1136-20 по матеріалам цивільної справи № 206/2421/16-ц складеного 08 лютого 2021 року ринкова вартість ј частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20.04.2015 складала 102609,00 грн. та станом на 06.07.2015 складала 143481,50 грн. (т. 4 а.с. 136-140).

Позивачем ОСОБА_1 , в обґрунтування свого позову зазначено, що реалізація належного йому майна ј частки квартири відбулась на підставі не дійсного звіту про оцінку майна, в якому до того ж визначено ціну майна, що підлягало реалізації значно нижчою за ринкові ціни на час проведення аукціону, що на думку ОСОБА_1 є підставою для визнання недійсними та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу, в разі якщо торги не відбулись та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Так, за змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16.04.2014 № 656/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами 2-4 статті 58 Закону № 606-XIV передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб`єкта оціночної діяльності у передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності та є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина 5 статті 58, частина 3 статті 62 Закону № 606-XIV, частина 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку»).

Пунктом 1 Розділу V Тимчасового порядку визначено, що реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів. Передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у систему електронних торгів. Вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна.

Разом із тим, відповідно до частини п`ятої статті 58 Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Отже, виходячи із системного аналізу наведених норм, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Проведення електронних торгів із реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження, Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року.

Однак, для застосування наслідків, передбачених статтею 393 ЦК України, судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства та чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який просить визнати акт державного виконавця та свідоцтво про право власності недійсними та скасувати їх, та якими доказами це підтверджується.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 у справі № 206/2421/16-ц (провадження № 61-12527св18).

Так, державним виконавцем було дотримано вимоги п. 1 розділу ІІ Тимчасового порядку, ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» та відповідною постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення ринкової вартості майна боржника ОСОБА_1 .

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 вартість ј частини 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 було визначено у розмірі 74963,00 грн. без урахування ПДВ.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом на оскарження зазначеного звіту з висновком суб`єкта оціночної діяльності щодо ринкової вартості майна в умовах примусової реалізації у передбачений законом строк не скористався, у зв`язку з чим цей звіт про оцінку майна набув чинності та був підставою для реалізації арештованого майна з прилюдних торгів 02.03.2015 за початковою ціною, визначеною у звіті, а саме 74963,00 грн., що відображено у протоколі проведення електронних торгів № 54451, як це передбачено нормами частини 5 статті 58, частини 3 статті 62 Закону № 606-XIV, частина 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку».

В той же час, датою складання висновків та звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 зазначено 28 вересня 2014 року, отже даний висновок був дійсним протягом шести місяців, а саме до 28 березня 2015 року, тобто на момент проведення прилюдних торгів 20.04.2015 та 06.07.2015 втратив чинність.

Судом встановлено, що повторної оцінки спірного майна в рамках здійснення процедури проведення прилюдних торгів проведено не було, отже електронні торги із реалізації майна 20.04.2015 та 06.07.2015 були проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, що є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

При цьому, позивач ОСОБА_1 зазначав, що не проведення повторної оцінки реалізованого на аукціоні майна призвело до порушення його прав, в тому числі в частині заниження реальної ринкової вартості такого майна та як наслідок отримання ним меншої грошової суми від його реалізації.

Так, в рамках розгляду даної цивільної справи судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 було призначено оціночно-будівельну експертизу за результатами проведення якої експертом було складено висновок, відповідно якого ринкова вартість ј частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20.04.2015 складала 102609,00 грн. та станом на 06.07.2015 складала 143481,50 грн.

За змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За змістом висновку експерта ринкова вартість спірного майна дійсно визначена більшою, аніж у висновку суб`єкта оцінювальної діяльності від 28.04.2014.

Проте, з мотивувальної частини висновку експерта вбачається, що для визначення вартості квартири для порівняння використано наявну інформацію з архівів ринку пропозицій продажу житлової нерухомості, достатньо наближеними датами у часі, а саме 28.04.2015 та 30.06.2015.

При цьому, експертом використовувався порівняльний підхід з припущеннями і спрощеними процедурами, а також зазначалось про складність ретроспективної оцінки, з урахуванням того, що визначення вартості проводиться на дати, що минули, вбачаючи розбіжності показників приведених вартостей порівнянь та складності порівняння при застосуванні поправок на відмінності (розташування будинку, розташування квартири в плані будинку, об`ємно-планувальні рішення, технічний стан та конструктивні складові будинку, якість оздоблення, наявність зручностей та поліпшень, благоустрій території, тощо).

Крім того, визначення вартості ј частки спірної квартири, експертом здійснювалось математичним шляхом від визначеної середньо-ринкової вартості усієї квартири в цілому, тоді як на прилюдних торгах відчужувалась саме частка квартири, що впливає на реальну вартість під час реалізації, значно занижуючи її.

Отже, визначена у висновку експерта вартість спірної ј частки квартири дійсно є вищою, однак не може розцінюватись судом, як остаточно визначена вартість, станом на час проведення прилюдних торгів 20.04.2015 та 06.07.2015.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не було оскаржено звіт суб`єкта оціночної діяльності від 28.09.2014 та не ставилось в подальшому питання щодо невідповідності початкової вартості лоту його реальній ринковій вартості під час проведення торгів 20.04.2015 та 06.07.2015.

Також, відповідно до частини 9 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.06.2015 року), про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

В матеріалах справи відсутня постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а в судовому засіданні було встановлено, що станом на теперішній час матеріали виконавчого провадження відсутні у Самарському ВДВС ГТУЮ Дніпропетровської області, отже достовірно встановити чи виносилась взагалі така постанова суд позбавлений можливості.

Викладені обставини у їх сукупності, а саме проведення прилюдних торгів на підставі звіту про оцінку майна, що втратив чинність та відсутність постанови про передачу майна стягувану дійсно свідчать про порушення вимог Тимчасового порядку та ЗУ «Про виконавче провадження», однак враховуючи обставини справи, суд не вбачає порушення саме прав позивача ОСОБА_1 , оскільки вказані порушення не вплинули на результати торгів, бо навіть за умови реалізації майна боржника за ціною нижче від ринковою, такі торги тричі не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників.

При цьому, порушення порядку реалізації арештованого майна, що були допущені, сталися не з вини ОСОБА_2 .

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 24.06.2003 у справі «Стреч проти сполученого Королівства», наявність порушень з боку органу публічної влади при укладанні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не чинила.

Крім того, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечувалось представником позивача ОСОБА_1 , що 10.10.2017 ОСОБА_1 розпорядився своїми правами на власний розсуд, подарувавши належну йому ј частку квартири ОСОБА_4 .

Тобто, станом на час звернення до суду з уточненою позовною заявою 19.09.2019 року позивач ОСОБА_1 вже не був власником спірного майна.

При цьому, заявлені позовні вимоги в останній редакції щодо визнання недійсними та скасування свідоцтва про придбання майна, постанови та акта про передачу майна стягувачу тісно взаємопов`язані із поверненням положення до стану, що існував до винесення вказаних документів, тобто відновлення права власності ОСОБА_1 на ј частину спірної квартири, про що ОСОБА_1 також заявлено позовну вимогу, що є неможливим у зв`язку з відчуженням вказаного нерухомого майна на користь іншої особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

В той же час, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно частини 3 статті 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК.

За змістом п. 26 вказаної Постанови, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15, провадження № 14-376цс18).

Таким чином, спірний об`єкт нерухомості, а саме ј частини квартири вибула з володіння ОСОБА_2 на підставі рішень судів першої та апеляційної інстанції, які в подальшому були скасовані касаційним судом, а отже не з її волі.

Відповідач ОСОБА_4 набула права власності на спірний об`єкт нерухомості на підставі безвідплатного договору дарування, укладеного між нею та попереднім власником її сином ОСОБА_1 саме під час касаційного перегляду даної справи, про що були обізнані і ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , тобто останні під час укладання договору дарування діяли недобросовісно, знаючи про існування спору щодо відчужуваного нерухомого майна.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині витребування майна підлягають задоволенню та на її користь від ОСОБА_4 підлягає витребуванню майно, а саме ј частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також слід зазначити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», далі Закон № 1952-IV)

Пунктом 5 частини першої статті 19 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

За змістом статті 26 цього Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час звернення із відповідною заявою до державного реєстратора) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)

Отже, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування запису у Державному реєстрі речових прав ОСОБА_4 на нерухоме майно, припинивши її право власності на вказане майно.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд також виходить з того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Так, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 63504,77, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та сплачене державне мито у розмірі 635 грн. та на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.

Реалізація спірного майна на прилюдних торгах відбулася в рамках примусового виконання зазначеного виконавчого листа про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку рішення суду не виконував та іншого майна, окрім ј частки спірної квартири не мав.

У зв`язку з неможливістю реалізувати спірне майно у примусовому порядку на прилюдних торгах через відсутність допущених учасників, єдиною можливістю реалізувати рішення суду та отримати матеріальне відшкодування було залишення за ОСОБА_2 такого нереалізованого майна, на що остання погодилась та сплатила різницю між його вартістю та розміром суми що підлягала стягнення з ОСОБА_1 на її користь.

В той же час ОСОБА_1 не тільки у добровільному випадку не виконував рішення суду про стягнення з нього на корить ОСОБА_2 заборгованості, а й в подальшому, під час перегляду в касаційній інстанції рішень судів першої та апеляційної інстанції по даній справі свідомо відчужив ј частину спірної квартири за безвідплатним договором дарування на користь своєї матері ОСОБА_4 , уникнувши таким чином виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, залишивши фактично майно у власності своєї родини та отримавши при цьому різницю, що була сплачена ОСОБА_2 під час залишення за собою нереалізованого майна.

Таку поведінку учасника справи, суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами та намагання уникнути цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що права позивача ОСОБА_2 у зв`язку з незаконним вибуттям з її володіння нерухомого майна дійсно були порушені та підлягають судовому захисту, а її позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_8 судовий збір у розмірі 1253,60 грн. по 626,80 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання документів недійсними та визнання права власності на частину квартири відмовити повністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна та скасування запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_4 (РНКПО НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) належну ОСОБА_2 (РНКПО НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ) нерухоме майно, а саме ј частину квартири загальною площею 63,4 кв. м., житловою площею 36,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно про державну реєстрацію права власності 22756638 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37501804 від 10.10.2017 року за ОСОБА_4 на ј частину квартири загальною площею 63,4 кв. м., житловою площею 36,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши її право власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНКПО НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (РНКПО НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНКПО НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ) понесені витрати зі сплати судового збору по 626,80 гривень з кожного.

Повний текст рішення складено 09 червня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук