Провадження № 2/161/3812/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Остимчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в :

19 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що вона та ОСОБА_2 з 02.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2018 року було розірвано. За час шлюбу у них з відповідачем народилося двоє спільних дітей - донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області було вирішено стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 1 400 гривень на кожного щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

13.12.2018 року на виконання вищевказаного рішення було видано Луцьким міськрайонним судом виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до органів Державної виконавчої служби. Змоменту відкриття виконавчого провадження відповідачем не було спалчено жодних грошових коштів, внаслідок чого утворилас заборгованість у розмірі 114 348,38 грн. Позивачка вказує, що батько абсолютно не цікавиться здоров`ям та життям дітей, не бере участь у вихованні та утриманні дітей, тобто діти знаходяться на повному зебезпеченні позивачки. Просить суд визначити проживання місце дітей ОСОБА_3 17.01.2010 року та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання матері ОСОБА_1 та стягнути судовий збір.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 22).

Ухвалою суду від 03.11.2021 року закрили підготовче засідання та призначили до судового розгляду.

До початку судового засідання позивачем та її представником було подано до суду заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, позов підтримують, просять його задовольнити (а.с. 40,41).

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про причини не прибуття в судове засідання не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідачки на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, сторони з 02.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2018 року було розірвано (а.с. 7,8). Рішення суду набрало законної сили.

За час шлюбу у них з відповідачем народилося двоє спільних дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , які видані Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького МУЮ Волинської області (а.с. 5,6).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 слідує, що , їх спільні з відповідачем малолітні діти - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнім часом проживають на постійній основі разом із нею, в свою чергу ОСОБА_2 взагалі перестав брати участь у вихованні та утриманні дітей, а тому в них існує спір щодо визначення місця проживання останніх.

Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання

Виходячи з роз`яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У п. 1 ст. 3 Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН).

Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї від 17.08.2021 року, працівниками відділу соціального захисту у справах дітей, сім`ї Луцької міської ради обстежено умови проживання в ході якого з`ясовано, що для дітей - доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 створені належні умови для навчання, відпочинку та проведення дозвілля (а.с. 17).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

В своєму рішенні у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, взявши до уваги подані позивачем матеріали справи, суд вважає, що місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно визначити разом із позивачем ОСОБА_1 оскільки на своє переконання, більш комфортним і зручним для дітней буде проживання разом з матір`ю.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 19, 141, 150, 131, 155, 157, 159, 161 СК України, ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77-81, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 26 листопада 2020 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП

ІПН НОМЕР_4 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей

виконавчого комітету Луцької міської ради (вул. Б. Хмельницького, буд. 21, м. Луцьк, 43025,

Код ).

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська