"02" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є.І.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
третьої особи - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснокутська Галина Олександрівна, ОСОБА_3 , про встановлення батьківства, -
10.08.2020 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про встановлення батьківства, у якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо позивачки та зобов`язати органи реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни до актового запису про народження позивача в графі про батька.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_5 . При народженні позивачки запис в свідоцтві про народження щодо батька був здійснений за вказівкою матері - ОСОБА_5 . 05.03.2004 року позивачка змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . При цьому, у графі батько залишились дані - ОСОБА_5 . Позивачка вказує, що її батьки познайомились у 1985 році. Батько позивачки був до цього одружений та мав двох дітей - доньку, яка є відповідачем у справі, та сина, який помер раніше. У 1986 році батьки позивачки почали сумісно проживати, а ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась позивачка, при цьому батьки позивачки офіційно не одружувались. У 1989 році позивачка та її батьки стали мешкати за адресою місця реєстрації батька позивачки: АДРЕСА_1 . Приблизно у 90-х роках батько позивачки приватизував квартиру, а декілька років тому позивачка переїхала від батьків за місцем своєї реєстрації. Позивачка вказує, що мала дружні стосунки зі своїм батьком, знала, що він офіційно її батьком не записаний, але ніколи не відчувала від нього будь-якого стороннього відношення. У 2004 році перед вступом до університету позивачка змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , в тому числі на прохання самого батька. 05.08.2020 року приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_5 . У цей день відповідачка звернулась до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини після смерті свого батька, у якій зазначила про те, що їй відомо про те, що позивачка є її сестрою. Заповіт померлий батько сторін не складав. Встановлення батьківства є необхідним для захисту майнових прав позивача, зокрема оформлення спадщини, оскільки позивачка, як дитина спадкодавця, має право на спадкування за законом в першу чергу, але оскільки запис про батька в свідоцтві про народження здійснений за вказівкою матері, позивачка має довести факт батьківства. Батьки позивачки не оформили між собою шлюбні відносини, але, як до народження, так і після народження позивачки, вони спільно проживали, вели спільний побут, разом відпочивали, батько завжди проявляв батьківську турботу до позивачки, надавав матеріальну допомогу, батьки позивачки жили як одна сім`я.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 25.09.2020 року задоволене клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом витребування доказів та призначення у справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.
Ухвалою суду від 29.10.2020 року зупинене провадження у справі до отримання висновку судової експертизи.
Ухвалою суду від 02.12.2020 року відновлене провадження у справі та призначений розгляд справи в підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 10.12.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів.
Ухвалою суду від 18.01.2021 року задоволене клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 18.01.2021 року задоволене клопотання позивача про виклик свідка.
Ухвалою суду від 18.01.2021 року за заявою представника позивача до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідачка викликалась до суду неодноразово, однак жодного разу до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення смс-повідомлення, яке було отримане нею 09.04.2021 року.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні позивач, її представник та третя особа не заперечують проти вирішення справи шляхом проведення її заочного розгляду.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснила суду, що померлий дійсно є її біологічним батьком. За життя позивачка просила свого батька внести відповідні зміни у актовий запис про її народження, однак він не дуже цього хотів, адже його все влаштовувало, жили добре і він сподівався сто років прожити. Позивач вказує, що вона та її батьки завжди жили разом однією сім`єю.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що дані про батька позивачки при її народженні були записані за вказівкою матері. У 2004 році позивачка змінила своє прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », бо померлий є її батьком, все життя виховував її. Позивачка та її батьки жили однією родиною у квартирі померлого. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер і відповідно відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна. У померлого є старша донька, яка є відповідачкою у справі, і у зв`язку із наявністю спадщини необхідно встановити батьківство. Представник вказує, що надані всі належні докази для встановлення факту батьківства.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просить задовольнити позов та встановити батьківство померлого стосовно позивачки. Третя особа вказує, що є тіткою сторін у справі і родина завжди вважала позивачку донькою померлого. Чому померлий не був офіційно записаний батьком позивачки третя особа здогадується, однак це не має відношення до даної справи. Сама відповідачка визнає, що позивачка є її сестрою, але відповідачка не винна у тому, що батько не був офіційно записаний до актового запису про народження. На думку третьої особи, чи є померлий чи не є біологічним батьком позивачки не важливо (до правдивості експертизи є питання), у будь-якому разі третя особа просить задовольнити позов.
Інші треті особи у справі в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання третіх осіб про розгляд справи без їх участі.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що позивачка є її донькою, а третя особа сестра її померлого чоловіка. Свідок зазначає, що проживала разом із померлим однією сім`єю і позивачка є рідною донькою померлого, адже вона мати, тому їй достеменно відомо хто батько її дитини. Із померлим свідок стала зустрічатись з 1985 року, а у 1987 році народилась позивачка. Шлюб між свідком та померлим не реєструвався, оскільки померлий мав складне попереднє розлучення, при цьому він знав та безперечно вважав себе батьком дитини. Родина проживала разом більше 30 років. Чому померлий одразу після народження не подав заяви про визнання свого батьківства свідку невідомо, але мабуть це було пов`язано із тяжкими переживаннями після розлучення.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та покази свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (Т. 1, з.б.а.с. 12).
Відповідачка ОСОБА_4 є рідною донькою померлого, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про її народження (Т. 2 а.с. 12).
Щодо майна померлого ОСОБА_5 ПН КМНО Краснокутською Г.О. заведено спадкову справу №13-2020, належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи (Т. 2, а.с. 1-85).
Зі змісту наданих стороною позивача копії свідоцтва про її народження, копії свідоцтва про переміну прізвища, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , у графі даних про батька батьком записаний ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 135 СК України, а в подальшому у 2004 році позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (Т. 1, а.с. 18-22).
На підтвердження спільного проживання родини позивачки, наявності батьківства та визнання померлим за життя свого батьківства відносно позивачки, остання надала суду копію довіреності від 02.08.2007 року, копію договору купівлі-продажу транспортного засобу, копію дозволу на видачу трупа, копію договору-замовлення на організацію та проведення поховання, копії фіскального та товарного чеку про оплату витрат на поховання, копію довідки про одержання праху, копії світлин позивачки разом із батьком та іншими родичами, копії заяв про допуск до вступних випробувань для вступу на денну форму навчання (Т. 1, а.с. 23-52, 114-115).
За змістом висновку експерта №103-265-2020 за результатами проведення судової експертизи, яка проводилась з 27.10.2020 року по 12.11.2020 року: молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 практично доведено (Т. 1, а.с. 158-162).
Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 55 КЗпШ України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.
Частиною 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК (2947-14), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС (2006-07), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (2006-07), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
За змістом ст. 53 КЗпШ України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтями 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановивши всі обставини справи, надавши оцінку всім наявним у справі доказам та показам свідка суд дійшов висновку, про те, що факт батьківства підтверджуються в повній мірі і відповідно позовні вимоги щодо встановлення батьківства між позивачкою та померлим ОСОБА_5 підлягають для задоволення.
Відповідний факт встановлюється для захисту майнових прав позивача щодо можливості реалізації своїх прав на спадщину, як спадкоємця першої черги.
Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо встановлення факту батьківства, підлягають до задоволення і вимоги щодо внесення змін у актовий запис про народження позивачки до графи даних про батька.
На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 76-81, 89, 247, 259, 263-265, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 53, 55 КЗпШ України, ст.ст. 134, 135 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснокутська Галина Олександрівна, ОСОБА_3 , про встановлення батьківства - задовольнити.
Встановити факт батьківства, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт. Черняхів, Черняхівського району, Житомирської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, уродженки м. Києва, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Внести зміни до актового запису №20 від 27 січня 1987 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, уродженки м. Києва, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, а саме: зазначити у графі «Батько» - « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України».
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 10.06.2021 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснокутська Галина Олександрівна ( АДРЕСА_4 );
Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ).
Суддя -