Справа № 191/3342/20
Провадження № 2/191/1151/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Гречко Ю.В.

за участю секретаря - Омельченко К.В.

представника відповідача - Савісько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06.04.2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0357-9542 (далі - Кредитний Договір).

Згідно п. 1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кридетодавцем проценти за користування Кредитом. Згідно з п.2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 27 днів.

Відповідно до п. 3. Кредитного Договору Графік платежів складає: 3.1. Термін платежу - 02.05.2020; 3.2. Сума Кредиту - 9300,00 грн.; 3.3 Нараховані проценти - 5022,00 грн.; 3.4. - Разом да сплати - 14322,00 грн.

Відповідно до п.4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає: 2% (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %.

Згідно п. 5 Кредитного договору Сукупна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) складає 154 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 14 322 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 54 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 5 022 грн. (у грошовому вираженні).

Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення.

Також згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті Кредитора: https://creditkasa.com.ua процес отримання кредиту здійснюється через наступні кроки: Вимоги до позичальника:

оригінал паспорту та ідентифікаційного номеру

постійний трудовий дохід

вік позичальника від 18 до 60 років

Процес отримання кредиту:

клієнт за 5 хвилин заповнює заявку на отримання кредиту

після чого отримує дзвінок від нашого співробітника, проходить перевірку та надає сканкопії документів (паспорту та ідентифікаційного номеру) і номер своєї картки, на яку бажає отримати кредит

протягом 3-х хвилин отримує рішення щодо надання кредиту

у випадку позитивного рішення, кредит видається відразу на картку будь-якого банку, яку обрав клієнт

при повторному зверненні процес отримання кредиту займає менше 3-х хвилин

Розмір та вартість кредиту:

КредитКаса при першому зверненні надає кредити на суму до 10 000 грн.

плата за користування кредитом залежить від суми кредиту та строку користування кредитом

строк користування кредитом може подовжуватися при сплаті плати за користування кредитом, кількість пролонгацій - необмежена

при достроковому погашенні плата за користування кредитом перераховується.

Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення.

Порушення своїх споживчих прав позивач вбачає в наступному: порушення відповідачем норм, встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг», ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; є) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії; на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Також звертає увагу, що у кредитному договорі у п.10 Кредитного договору вона начебто підтверджує, що до укладення Договору отримала від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч.2 ст. 12 ЗУ «Пре фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Проте фактично працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють Позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено спи 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ні де про це позивач не ставила свій підпис.

Поряд з дим відповідно до п.8 Кредитного договору невід`ємною частиною його є Правила (Правила надання грошових коштів у Кредит Товаристві обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») (надалі - Правила).

Також відповідно до умов цього пункту Кредитного договору позивач начебто підтверджує, що уклавши Договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на веб-сайті Кредитода https://creditkasa.com.ua, але працівники фінансової установи також не надали їй і вищевказані Правила і з їх текстом вона ознайомлена не була.

Позивач вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Вимогами ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 cт.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 цивільного закону).

Таким чином виконання вимоги ч.2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в їх сукупності - є обов`язком для відповідача, визначеним законом, що в свою чергу являється істотною передумовою укладання кредитного договору, адже неналежне інформування позичальника може вплинути на його рішення про придбання або не придбання послуги з надання кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На думку позивача, відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч.2 п. 2 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Позивач не мала можливості детально ознайомитися з Умовами та Правилами кредитування перед укладанням Кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює.

Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений на не вигідних для неї умовах. Позивач, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

З врахуванням наведеного, позивач при укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснено працівниками Відповідача їх умови.

Отже, недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог Закону, встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та cm.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою, згідно ст. 215 ЦК України, для визнання даного Кредитного Договору не дійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення.

Також позивач вважає, що відповідачем були порушені норми встановлені п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно з п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Відповідно до п.4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає: 2 % (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %.

Відповідно до п.3 Кредитного договору за користування коштами у розмірі 9 300,00 грн, в проміжок 27 днів, позивач сплачує Кредитодавцю суму в розмірі 5 022,00 грн.

Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення, 9 300 Х(2Х365)% /365X27= 5 022 грн., а отже, сума компенсації становить 50%, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою.

Таким чином позивач вважає несправедливими умови п.6 Договору так як в них встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання особою зобов`язань за цим договором, а тому зазначений пункт повинен бути визнаний недійсним.

Порушення відповідачем норм встановлених абз.5, 11 п.2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних» полягає у наступному, відповідно до п. 9.6. розділу 9. ЗАХИСТ ПЕРСОНАЛЬНИХ ДАНИХ Правил до Кредитного договору, згода Заявника/Позичальника дійсна доки існують мета і цілі обробки персональних даних, визначені цими Правилами.

Проте позивач зазначає, що відповідач не повідомляв про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов Кредитного договору та Правил вбачається, що надана позивачем згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створ можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Поряд з цим за ст.32 Конституції України не допускається збір, зберігань використання та розповсюдження конфіденційної інформації про особистість без її згоди крім випадків, визначених Законом лише в інтересах національної безпеки, економічних би та прав людини.

Так відповідно до ст. 11 ЗУ «Про інформацію» забороняється збирання відомостей п особистість без її попередньої згоди, за виключенням випадків, передбачених законом.

Також згідно п.6 ст.6 ЗУ «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтерес національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також відповідно абзацу 5,11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних згідно яких особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням прог, обробки своїх персональних та відкликати згоду на обробку персональних даних.

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що при укладанні договору було порушено ряд норм встановлених ЗУ «Про захист т споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансові послуг», ЗУ «Про захист персональних даних».

Просить визнати недійсним Кредитний договір №0357-9542 від 06.04.2020року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак при зверненні до суду з даною позовною заявою просила розглядати справу без її часті.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Також 28.12.2020 року до суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав про те, що заперечує проти позову в повному обсязі, позовні вимоги вважає позовні вимоги безпідставними та таким, що не мають законодавчого обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг щодо надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, на підставі Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ІК №116 від 01.08.2013 року та ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (надалі - Нацкомфінпослуг), згідно Розпорядження № 2401 від 08.06.2017 року.

Так, позивач є клієнтом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», до оспорюваного кредитного договору уклала ще чотири кредитні договори, належним чином виконавши всі зобов`язання за ними. А отже клієнт був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та умовами кредитування в товаристві.

Що стосується кредитних правовідносин та ознайомлення позивача перед укладенням кредитного договору з тестом правил, паспортом споживчого кредиту та усіма умовами кредитного договору, то Кредитний договір № 0357-9542 від 06.04.2020 року (надалі - Договір) між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила), які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору.

Так, ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua. надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.12 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору.

Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення Кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме: позивач на Сайті відповідача, здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказав всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил); заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9. Правил); відповідач проінформував позивача (п. 4.16. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер - НОМЕР_1 та електронним листом на адресу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України; позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією Відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі Відповідача; позивач надав відповідь Відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти Відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий Позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч.б ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»; відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача.

Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Тобто, вищенаведений порядок укладення Договору відповідає ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, що також підтверджується інформаційним повідомленням Нацкомфінпослуг (державного регулятора на ринку фінансових послуг) від 13.02.2019 року (https://www.nfp.gov.ua/ua/Holovni- росііі/27162.html).

До того ж, позивачем на Сайті відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено Заявку на отримання Кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті позивача на Сайті відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Також, представник відповідача зазначає, що укладення Кредитного договору № 0357-9542 від 06.04.2020р. (надалі - Договір) на суму 9300 грн. між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Що стосується не надання повної інформації про умови кредитування, представник відповідача зазначає, що на офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.ua , у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору);згода на обробку персональних даних; публічна інформація; положення про конфіденційність, і т.д.

Крім того на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг:

Розділ «Як це працює» - містить докладну інформацію про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо.

Розділ «Довідка» - містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового), пролонгації кредиту.

Також представник відповідача зазначає, що з метою отримання кредиту, позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та в разі необхідності отримання додаткової інформації, він не обмежений в праві зателефонувати по зазначеним (розміщеним) на сайті відповідача телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень.

Крім того, відповідно до п.5.6 Правил, у редакції, яка діяла на час укладення Договору між відповідачем та позивачем: «У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором протягом 72 (сімдесяти двох) годин з моменту надіслання Оферти Заявнику/Позичальнику, Кредитодавець відкликає Оферту. При цьому Заявник не позбавляється права знову подати Заявку на отримання Кредиту.» Згідно умов зазначеного п.5.6 Правил чітко вбачається, що у позивача для укладення Договору, а відповідно для детального ознайомлення та вивчення всіх його умов є 72 (сімдесят дві) години.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до укладення договору, вся необхідна інформація, передбачена чинним законодавством, повинна бути надана Позичальнику. На виконання вимог даної статті на сайті https://creditkasa.ua така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення.

Отже, відповідач надав, а відповідно позивач до укладення Договору отримав всю інформацію передбачену чинним законодавством.

Щодо тверджень позивача про не ознайомлення з правилами надання грошових коштів у кредит, повідомляємо наступне.

Відповідно до п. 8 Договору, цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір (надалі - Договір) та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://creditkasa.ua) та, відповідно, укладає Договір.

Відповідно до п. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Тобто, Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію».

Щодо встановлення вимоги сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, зазначає наступне, позивачем помилково ототожнюється вимога щодо сплати компенсації відповідно до п. 5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі невиконання ним зобов`язань за договором та відповідальність за прострочення виконання зобов`язань відповідно до п.6 Договору, як забезпечення виконання зобов`язань боржником (неустойка, пеня, штраф) відповідно до Глави 49 ЦК України.

Так, норми Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема п. 5 ч. З ст. 18, орієнтований на компенсаційний, а не штрафний характер.

В свою чергу умови Кредитного договору не містять вимогу щодо сплати споживачем суми компенсації понад 50 % п`ятдесят відсотків вартості продукції у разі невиконання зобов`язання за Договором, дана умова (вимога) у правовідносинах між сторонами взагалі відсутня та не передбачена (згідно умов Договору), а тому застосування п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним та незаконним.

Також, п. 6 Договору визначає право щодо нарахування пені згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до прийнятого Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення короно вірусної хвороби (СОУГО-19) Кредитодавцем не нараховуються штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, відповідачем згідно вимог чинного законодавства, відповідно до п.6 Договору не здійснюється нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань, згідно вищезазначеного закону. Тобто, сума нарахованої пені становить 0 грн.

Крім того, представник відповідача зазначає, що наданий розрахунок, що здійснений позивачем у сумі 5022 грн., розрахований відповідно до п.4 Договору, а саме визначено розмір нарахованих процентів за користування кредитом, що також визначений в п. 3.3 Договору та погоджений між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 прим 1, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Тобто розмір відсотків (відповідно до п. 4 Договору) та нараховані проценти (п.3.3 Договору) погоджені між сторонами у спосіб згідно чинного законодавства.

Враховуючи викладене, в діях Кредитодавця відсутні дії щодо порушення ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та введення в оману Позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі Позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначеним законодавством.

Щодо порушення норм ЗУ «Про захист персональних даних» представник відповідача зазначає, що згідно позовної заяви, позивач посилається на порушення відповідачем абз.5, 11 п. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних», як підстави для визнання недійсним кредитного договору, проте, з даними твердженнями не можна погодитись виходячи з наступного.

Також згода на обробку персональних даних надана позивачем містить виключний перелік даних, які передаються на обробку.

Укладаючи Договір, позивач був ознайомлений з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлений про всі його права.

Так, згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті відповідача.

Також, звертаємо увагу суду, щодо відкликання згоди на обробку персональних даних, представник відповідача зауважує, що відповідно до листа Міністерства Юстиції України №5543-0-33-13/6.1 від 26.04.2013 надано роз`яснення Державній службі України з питань захисту персональних даних щодо відкликання згоди на обробку персональних даних, відповідно до якого зазначається наступне:

«... пунктом 11 частини другої статті 8 Закону України "Про захист персональних даних" (далі - Закон) передбачено право суб`єкта персональних даних відкликати згоду на обробку персональних даних.

Зважаючи на те, що відповідно до статті 11 Закону згода є лише однією з підстав обробки персональних даних, відкликання згоди можливе лише у випадку обробки персональних даних відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 Закону (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних).

Відповідно до статті 2 Закону, згодою на обробку персональних даних «є добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання, а володільцем персональних даних є фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими...»

Враховуючи викладене та у зв`язку з укладенням (виконанням) Кредитного договору № 0357-9542 від 06.04.2020р., відкликання згоди персональних даних передбачено (можливе) лише п. 1 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних), проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в свою чергу, здійснює обробку персональних даних, зокрема відповідно до п.3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (укладення та виконання правочину), а отже дана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 0357-9542, згідно п. 1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кридетодавцем проценти за користування Кредитом. Поряд з цим згідно з п.2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 27 днів.

Відповідно до п. 3. Кредитного Договору Графік платежів складає: 3.1. Термін платежу - 02.05.2020; 3.2. Сума Кредиту - 9300,00 грн.; 3.3 Нараховані проценти - 5022,00 грн.; 3.4. - Разом да сплати - 14322,00 грн.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності.

Відповідно до п.4 Договору, протягом строку кредиту, що складає 27 календарних днів, розмір процентів складає 2%.

Як встановлено із змісту кредитного договору № 0357-9542 від 06.04.2020, оспорюваний договір укладений в електронній формі, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Закон України «Про електронну комерцію» закріпив легальне визначення електронного договору, як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Дійсно, договір «онлайн кредитування» фізично не підписується, однак він укладається шляхом підписання електронним цифровим підписом.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Відтак, сторони «онлайн кредиту» укладають договір у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису, на підставі якого видаються/отримуються грошові кошти шляхом перерахування на банківський рахунок особи.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Фінансові установи на своїх веб-сайтах розміщують правила надання грошових коштів у кредит, якими визначають порядок і умови надання грошових коштів у кредит. Такі правила є в загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою до укладання договору.

Згідно із п. 8 кредитного договору № 0357-9542 від 06.04.2020, цей договір разом із Правилами надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невідємними частинами договору та разом складають договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (http://screditkasa.com.ua) та відповідно, укладає договір.

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначається, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, електронними кредитними договорами визначаються основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначаються суми кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування, що в свою чергу є звичайним договором в розумінні чинного законодавства України.

Твердження позивача про те, що він не підписував кредитний договір № 0357-9542 від 06.04.2020, спростовуються наступним.

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

Приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Для отримання кредиту заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Фінансова установа, в свою чергу, інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через sms-повідомлення на телефонний номер, та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.

Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету.

Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної пари Логіну та Пароля Особистого кабінету.

Логін і Пароль Особистого кабінету як аналог власноручного підпису підтверджує виключне особисте авторство заявника/позичальника. Укладення фінансовою установою договору з позичальником за допомогою Логіну та Паролю Особистого кабінету заявника/позичальника, юридично є еквівалентом отримання фінансовою установою ідентичного за змістом договору чи іншого документа, які підписані власноручним підписом заявника/позичальника, у зв`язку з чим створює для нього такі ж правові зобов`язання та наслідки. Створені в інформаційній системі фінансової установи заявки, договори та інші документи в електронній формі є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, проходячи всю процедуру укладення договору «онлайн кредитування» не маючи електронного цифрового підпису, однак заповнюючи всі поля заявки та приймаючи пропозицію (оферту) укласти договір з подальшим введенням в Особистому кабінеті отриманих кодів, особа буде вважатись такою, що особисто підписала електронний кредитний договір.

Так, 06.04.2020 позивачу було погоджено відповідачем видачу кредиту в сумі 9300, 00 грн. строком на 27 днів, про що його було повідомлено на електронну адресу:ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також даним повідомленням було роз`яснено позивачу, що для отримання ним коштів йому необхідно зайти в Особистий кабінет, ознайомитись та прийняти умови договору; повідомлено одноразовий пароль для підписання документів за кредитом. Того ж дня позивачу було повідомлено відповідачем про перерахування на його картку коштів в сумі 9300, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що учасниками електронної комерції, в даному випадку позивачем і відповідачем, здійснено послідовні дії в інформаційно-телекомунікаційній системі, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку відповідач використовує для укладення електронних договорів.

Так, позивач зазначив, що відповідач умисно замовчував інформацію про істотні умови договору: реальну річну процентну ставку та дійсну (орієнтовану) вартість кредиту; відповідач в повній мірі захистив свої права та інтереси, а механізм захисту його прав та інтересів ні заявою, ні договором не передбачено, що має наслідком несправедливість умов заяви та договору відносно нього.

Щодо посилання позивача на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд вважає, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Проте таких обставин позивачем у справі не доведено.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Крім того, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено й інші умови договору, які є несправедливими.

Посилання позивача на те, що умови кредитного договору є несправедливими, оскільки відповідач не надав йому інформації про умови кредитування, що вказаний договір не містить сукупної вартості кредиту та інших фінансових зобов`язань споживача, повної інформації про умови кредитування, спростовуються наявними у справі належними доказами та наведеними вище обставинами справи.

Суд не погоджується із твердженням позивача, оскільки в укладеному кредитному договорі визначені всі умови кредитування, зокрема розмір наданого кредиту, строк користування ним, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обов`язки кредитодавця і позичальника, відповідальність сторін.

Щодо посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на положення ст. 229 і ст. 230 ЦК України, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 229 і ст. 230 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Позивачем на підтвердження своїх вимог не доведено, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. При цьому, судом враховано, що не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину, а помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін - не є підставою для визнання правочину недійсним.

Крім того, судом прийнято до уваги, що відповідач свої зобов`язання по договору виконав, надавши кредит позивачу.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Однак, позивачем не доведено наявність вищевказаних обставин.

Суд вважає, що не заслуговують на увагу твердження позивача про порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки не було порушено право споживача на свободу вибору продукції, оскільки позивач самостійно обрав фінансову установу та умови кредитування. В матеріалах справи відсутні докази порушення принципу рівності сторін договору, умовами кредитного договору не обмежено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Твердження позивача про дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду споживача не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами справи. Так, у відповідача є один основний обов`язок - надати кошти позивачу, який виконаний в повному обсязі, і порушення прав щодо надання кредиту в повному обсязі - відсутнє.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження наявності істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача при укладенні договору про надання кредиту позивачем суду не надано.

У відповідності до ст. 203 ЦК України судом встановлено, що зміст кредитного договору № 0357-9542 від 06.04.2020 на момент його укладання не суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позивач на момент укладення договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину на момент його укладення було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин вчинено у формі, встановленій законом і спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Кредит позивач отримав. Проаналізувавши кредитний договір, суд вважає, що в даному випадку, вказаний кредитний договір складений з урахуванням вимог закону щодо його форми і змісту стосовно дотримання прав споживача та принципу справедливості, чинних на момент його укладення.

Виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави, для задоволення позову про визнання недійним кредитного договору, оскільки в ході розгляду справи судом позивачем на дано та не наведено належних та допустимих аргументів, а також не надано для суду будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 16, 202-205, 207, 215, 525, 526, 530, 626-628, 638 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про інформацію»,ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів, визнання договору позики № 0357-9542 від 06.04.2020 недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2021 року.

Суддя: Ю. В. Гречко