Справа № 641/4450/19
№ провадження 2/646/252/2021
У Х В А Л А

Іменем України

про залишення позову без розгляду

"01" лютого 2021 р. м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

за участю секретаря Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Фатєєвої Ніни Іванівни (м. Харків, пров. Брянський, 5), секретаря Комінтернівського районного суду м. Харкова Чандароглової Ольги Вікторівни (місцезнаходження: м. Харків, пров. Брянський, 5) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Фатєєвої Н. І., секретаря Комінтернівського районного суду м. Харкова Чандароглової О. В.

18.06.2019 ухвалою Харківського апеляційного суду визначено підсудність цивільної справи за даним позовом Червонозаводському районному суду м. Харкова.

09.08.2019 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Шелест І. М. справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні.

29.08.2019 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ульяницької Л. Ю. на позовну заяву, яким представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

14.09.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення Державної казначейської служби України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

27.01.2020 ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення до участі у справі третьої особи задоволено; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державну казначейську службу України.

Позивач неодноразово звертався з клопотаннями про відкладення (перенесення) судових засідань (04.09.2019 про відкладення судового засідання, призначеного на 10.09.2019, у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів; 27.01.2020 про відкладення судового засідання, призначеного на 27.01.2020, у зв`язку з хворобою позивача та необхідністю надання додаткових матеріалів; 29.04.2020 про відкладення судового засідання, призначеного на 29.04.2020, у зв`язку з необхідністю надання додаткових документів) (а.с. 39, а.с. 45, а.с. 57 відповідно).

Жодного разу причини підстави для відкладення (хвороба, вжиття заходів щодо отримання додаткових доказів) не були підтверджені жодними доказами. Клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялися, жодні додаткові докази до суду надані не були.

Численні випадки неявки позивача у судові засідання суттєво продовжили розгляд даної справи, а неможливість судового розгляду зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони процесу позивача.

У підготовчі судові засідання, призначені на 13.07.2020, 04.11.2020, 01.02.2021 позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав. Про дату та час судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання позивача, вказану ним у позовній заяві. Судові повістки на ім`я позивача повернулися до суду з відміткою представника поштового зв`язку про причину повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, тому у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, належним чином повідомлений позивач тричі не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд зазначає, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їхніх представників покладається обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, учасники справи, які задіяні в ході судового розгляду, зобов`язані з розумним інтервалом часу цікавитися щодо провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Особливу стурбованість щодо розгляду справи зобов`язана демонструвати особа, за ініціативою якої розпочато судовий розгляд. Від такої особи вамагається особлива сумлінність. Позивач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, суд, на який покладено обов`язок керування справою, зобов`язаний запобігати невиправданим затягуванням, для чого використовувати всі, передбачені законодавством, процесуальні механізми.

Так, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27.05.2020 у справі № 9901/11/19 (провадження № 11-122заі20) вказано, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права. Водночас ці правила прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Таким чином, враховуючи обставини справи, неодноразове відкладення судом справи з наданням позивачу можливості вчинення необхідних дій, враховуючи тривалість судового розгляду (майже 1,5 роки на стадії підготовчого судового засіданні), суд вважає, що рівень доступу до правосуддя, наданий позивачу був достатнім для забезпечення його права на суд, судом були вжито всіх залежним від нього засобів для сприяння позивачу у здійсненні його процесуальних прав. А обставинними, що перешкоджають своєчасному розгляду і вирішенню даної справи є поведінка самого позивача, а точніше його бездіяльність.

На підставі вищевикладеного, враховуючи повторну неявку у судове засідання позивача, повідомленого належним чином, неповідомлення ним про причини неявки, беручи до уваги попередню поведінку позивача, який не проявляв особливої стурбованості своєю справою та належної поваги до суду й інших учасників процесу, тривалість перебування справи у суді, вжиття судом всіх залежним від нього заходів щодо забезпечення прав позивача на доступ до суду, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 до судді Комінтернівського районного суд м. Харкова Фатєєвої Н. І., секретаря Комінтернівського районного суд м. Харкова Чандароглової О. В. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 223, 257, 260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до судді Комінтернівського районного суд м. Харкова Фатєєвої Ніни Іванівни, секретаря Комінтернівського районного суд м. Харкова ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 01.02.2021.

Суддя Шелест І. М.