Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13.05.2021 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/278/21

провадження № 2/448/326/21

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

суть спору: про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,- не з`явився,

в с т а н о в и в:

І. Короткий виклад обставин справи:

Громадянка ОСОБА_1 , (надалі Позивачка) звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2017 року громадянин ОСОБА_2 , (надалі Відповідач) сплачував в її (Позивачки) користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , 2003р.н., до досягнення такою повноліття.

Зазначає, що дочка вже досягла повноліття, однак така продовжує навчання у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Вважає, що Відповідач має можливість надалі надавати матеріальну допомогу дочці на час її навчання.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з Відповідача в її, Позивачки користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500грн., щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, - до закінчення нею навчання у навчальному закладі.

ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову:

В судовому засіданні Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, посилалась на обставини, що були зазначені нею в позовній заяві. Додатково пояснила, що місце праці Відповідача їй не відомо, однак такий на її думку має змогу платити зазначений нею розмір аліментів (2500 грн.) на повнолітню дочку, яка навчається, оскільки є працездатним.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Однак скористався своїм правом і подав 27.04.2021 року на адресу суду відзив, у якому зазначив, що вдруге одружився та від шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_5 , за яким здійснює догляд, а відтак розмір аліментів який просить стягувати Позивачка змоги платити не має у зв`язку з наведеними вище обставинами. Покликався на те, що має змогу лише сплачувати на дочку ОСОБА_4 аліменти у мінімальному розмірі, зокрема у розмірі 1197,50 грн.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 06.04.2021 року відкрито провадження по даній справі та постановлено проводити розгляд такої у порядку спрощеного позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано.

Від подружнього життя в сторін народилася дитина: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням судді Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2017р. ухвалено стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 11.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2018р. зменшено розмір аліментів, визначений рішенням судді Мостиського районного суду Львівської області від 24.01.2017р., зокрема ухвалено стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 930 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням даного рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Слід зазначити те, що ОСОБА_6 досягла повноліття та на даний час навчається у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу.

Строк закінчення навчання 30.11.2021 року.

Повнолітня ОСОБА_6 проживає разом з Позивачкою.

Відповідач регулярно не надає коштів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання.

Відповідач на даний час не є працевлаштованим.

Відповідач має іншу сім`ю, зокрема 18.04.2017р. такий зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 ; у нього на утриманні перебуває малолітня дитина: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом:

У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Зважаючи на пояснення Позивачки, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням повнолітньої дочки сторін ОСОБА_4 така потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у Відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Оцінюючи доходи Відповідача як платника аліментів та можливість надання ним допомоги повнолітній дочці (являється працездатною особою), суд вважає, що Відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітній ОСОБА_4 , яка продовжує навчання.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, Відповідач має іншу сім`ю, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина: син ОСОБА_5 та такий частково визнав даний позов, не заперечував проти сплати аліментів в розмірі 1197,50 грн. щомісячно.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу на те, що Позивачка не навела належних доказів необхідності стягнення з Відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у визначеному нею розмірі (в розмірі 2500 грн. щомісячно).

У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Підсумовуючи, зокрема беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з Відповідача аліментів на утримання її повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, - в розмірі 1400 грн., починаючи з 11.03.2021 року на період навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років

Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Судові витрати:

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, з Відповідача на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя та зареєстрованого за адресою: с.Тамановичі, Яворівського району Львівської області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки та зареєстрованої за адресою: с.Радохінці, Яворівського району Львівської області, аліменти, в твердій грошовій сумі, на утримання повнолітньої дитини: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1400 (однієї тисячі чотириста) гривень, щомісячно, починаючи з 11.03.2021 року на період навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дохід держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п.15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 17.05.2021року включно.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька та зареєстрована за адресою: с.Радохінці, Яворівського району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель та зареєстрований за адресою: с.Тамановичі, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус