Справа № 930/827/20
Провадження № 22-ц/801/2273/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуСправа № 930/827/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Оверковського К. В., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», за участі

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на сто-

роні відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального ок-

ругу Черник Наталії Степанівни про визнання виконавчого напису таким, що

не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , її представника адвоката Оверковського Костянтина Володимировича на рішення Немирівського район-ного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Немирові Вінницької області за головування судді Науменка С. М., повний текст складення якого не зазначений,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Немирівський районний суд Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства ( далі - АТ ) «Кредобанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його наступними обставинами. 09 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», правонас-тупником якого є AT «Кредобанк», у письмовій формі був укладений кредит-ний договір № 6876/2017, за умовами якого банк зобов`язався видати позивачці кредит в сумі 396305,89 гривень під 15,49% річних з терміном повернення до 01 березня 2022 року. 28 лютого 2019 року приватний нотаріус Львівського місь-кого нотаріального округу Черник Н. С. вчинила зареєстрований в реєстрі за № 509 виконавчий напис, яким запропонувала позикодавцю АТ «Кредобанк» стяг-нути виниклу за кредитним договором від 09 березня 2017 року № 6876/2017 заборгованість за рахунок майна ОСОБА_1 , а саме заставленого легково-го автомобіля марки КІА, модель CEE'D, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного їй на під-ставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07 березня 2017 року серії НОМЕР_3 . У виконавчому написі зазначено, що за рахунок отрима-них від реалізації транспортного засобу коштів пропонується задовольнити ви-моги AT «Кредобанк» станом на 25 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року по 25 лютого 2019 року у розмірі: 331356,91 гривень, що становлять непо-вернуту суму кредиту; 62079,72 гривень - прострочені відсотки станом на 25 лютого 2019 року; 21593,73 гривні - пеня за період з 01 березня 2018 року по 25 лютого 2019 року; 2000,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Всього сума стягнення складає 417030,36 гривень. За вказаним виконавчим на-писом Немирівським районним відділом ДВС Центрально-Західного міжрегіо-нального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито вико-навче провадження № 58950228.

Позивачка, її представник вважають, що виконавчий напис вчинений неза-конно, оскільки нотаріус не перевірила факту наявності чи відсутності між сто-ронами спору щодо заборгованості, не врахувала часткове погашення боргу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтвер-джують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим по-становою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», пунктом 3.5 глави 16 Порядку вчинення но-таріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юс-тиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що стягнення за-боргованості проводиться, якщо подані документи підтверджують її безспір-ність. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримувала від сторін у справі первинні документи щодо видачі кредиту, здійснення його часткового погашення ( платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, че-ки тощо ), тому відсутні підстави вважати безспірними розмір заборгованості позивачки перед відповідачем, суми процентів, пені, зазначені у виконавчому написі. У порушення положень постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 нотаріусу не були надані виписка про суму заборгова-ності та строк її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгова-ності, оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`яз-ку та опису вкладення, що підтверджують надіслання ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, яку вона так і не отримувала. Через вказане вчинення нотаріусом виконавчого напису без дотримання тридцятиденного терміну з моменту надіслання позивачці письмової вимоги про усунення порушень взятих зобов`язань є передчасним і незаконним. У заборгованість позивачки нарахована пеня у розмірі 21593,73 гривні за період з 01 березня 2018 року по 25 лютого 2019 року, яка є спірною. Крім того, до безспірної заборгованості нотаріус віднесла й витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 2000,00 гривень, що є, на думку позивачки та її представника, неправомірним, оскільки такий платіж не передбачений кредитним договором.

ОСОБА_1 просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 28 лютого 2019 року, зареєстрований за № 509, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Кредобанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим 07 липня 2021 року рішенням суду першої інстанції, позивачка, її представник адвокат Оверковський К. В. оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Скаржники вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального, процесуального права, за невірного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неточним дослідженням доказів, через що рішення є незаконним, таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційна скарга позивачки та її представника залишалася без руху у зв`язку з пропуском скаржниками процесуального строку на оскарження рішення суду. Ухвалою апеляційного суду від 22 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_1 , її адвоката задоволене, їм поновлений строк на апеляційне оскарження рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року. Передбаченим законом та забезпеченим цією ж ухвалою апеляційного суду правом подання відзиву на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. не скористалася.

23 листопада 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу представника відповідач АТ «Кредобанк» ад-воката Павленка С. В., які фактично є відзивом на скаргу. У письмових пояс-неннях, які у контексті з відзивом на позовну заяву ОСОБА_1 запере-чують підставність заявлених позовних вимог, йдеться про правильність нара-хування заборгованості позичальниці, її безспірність, обгрунтованість включен-ня до цієї заборгованості витрат на вчинення виконавчого напису та безпідстав-ність твердження скаржників про те, що різниця сум заборгованості між досу-довою вимогою та виконавчим написом свідчить про наявність спору щодо розміру заборгованості. Нотаріусу були представлені меморіальні ордери з направлення позивачці кредитних коштів, узагальнений розрахунок заборгованості станом на 25 лютого 2019 року, інші передбачені законодавством для цього документи у кількості п`яти одиниць. У встановленому порядку ОСОБА_1 направлена досудова вимога, яка відповідає вимогам, встановленим статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та містить застереження про спосіб звернення стягнення на предмет застави. Представник відповідача зазначає про безпідставність апеляційної скарги, через що вона не підлягає задоволенню. Рішення суду першої інстанції повинне бути залишене без змін.

Особисто позивачка ОСОБА_1 , представник відповідача АТ «Кредо-банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального ок-ругу Черник Н. С. у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча всі завчасно, в установленому порядку повідомлені про місце, день і час розгляду справи, про що свідчать додані до матеріалів справи рекомендовані поштові по-відомлення стосовно вручення судових повісток. 22 листопада 2021 року до апеляційного суду надійшло письмово викладене клопотання приватного нота-ріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з великою завантаженістю на роботі. Урахову-ючи викладені обставини, відповідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційно-го оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника позивачки адвоката Оверковського К. В., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обгрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції належить скасувати як помилкове з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним ви-могам.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

09 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», право-наступником якого є АТ «Кредобанк», у письмовій формі був укладений кре-дитний договір № 6876/2017. Відповідно до даного договору банк зобов`язався видати ОСОБА_1 кредит в сумі 396305,89 гривень під 15,49% річних тер-міном до 01 березня 2022 року. 28 лютого 2019 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. вчинила зареєстрова-ний в реєстрі за № 509 виконавчий напис, яким позикодавцю АТ «Кредобанк» запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором від 09 березня 2017 року № 6876/ 2017 з майна ОСОБА_1 , звернувши стягнення на транспортний засіб марки КІА, модель CEE'D, 2016 - року випуску, реєстра-ційний номер НОМЕР_2 , номер шасі ( кузова ) НОМЕР_1 , належ-ний позичальниці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07 березня 2017 року серії НОМЕР_3 . У виконавчому написі нотаріус зазначила, що за рахунок отриманих від реалізації автомобіля коштів пропонується задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» станом на 25 лютого 2019 року за період з 01 квітня 2018 року по 25 лютого 2019 року у розмірі: 331356,91 гривень - неповернута сума кредиту, 62079,72 гривень - проценти; 21593,73 гривні - пеня за період з 01 березня 2018 року по 25 лютого 2019 року, 2000,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Всього сума стягнення складає 417030,36 гривень. Виконавчий напис пред`явлений до виконання у Немирівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де відкрито виконавче провадження № 58950228.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України ) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі йо-го порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, ви-значених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» по-рядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом, іншими актами законодав-ства України. Відповідно до статті 87, частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі ( виконавчому написі ), що одночасно є підставою для примусового виконання ( пункт третій частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Пунктами першим та другим постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями ( далі - Перелік документів ), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин надаються: а) оригінал кредитного договору ( документа, по якому провадиться стягнення ); б) засвідчена стягувачем виписка з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , виклавши у рішенні позовну заяву у повному обсязі, норми перших частин статей 1, 39, статей 87, 88Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», окремі положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 щодо Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд першої інстанції, зазначив про встановлення у судовому засіданні фактів надання відповідачем ( у рішенні помилково зазначено «позивачем» ) нотаріусу усіх необхідних для вчинення виконавчого напису документів, передбачених згаданим Переліком, своєчасного письмового повідомлення ОСОБА_1 про необхідність усунути порушення виконання зобов`язання по кредитному договору, через що позов, за висновком суду, задоволенню не підлягає.

З висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному рішенні від 07 липня 2021 року, погодитися не можна, він є неприпустимо спрощеним, суперечить юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскаржуючи рішення суду від 07 липня 2021 року, ОСОБА_1 , її адвокат Оверковський К. В. критикують єдиний висновок, яким обгрунтоване це рішення, про те, що нотаріусу відповідачем були надані усі необхідні для вчинення нотаріального напису документи, передбачені відповідним Переліком, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та своєчасне повідомлення боржниці про необхідність усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним договором. Натомість скаржники стверджують про спірність суми заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк», неправильність її нарахування відповідачем, не відображення порядку нарахування пені ( невстановлення дати початку застосування відповідальності у формі неустойки ), безпідставність віднесення до безспірної заборгованості витрат на вчинення виконавчого напису у розмірі 2000,00 гривень. За мотивами апеляційної скарги банк на 42448,27 гривень збільшив свої вимоги у порівнянні з доданою до справи досудовою вимогою, яку позивачка узагалі не отримувала. ОСОБА_1 не була проінформована про існування заборгованості, її розмір, через що була позбавлена можливості оскаржити вимогу у судовому порядку, чи письмово заперечити її банку або нотаріусу.

Переглядаючи відповідно до норм статті 367 ЦПК України дану справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряючи законність і об-ґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеля-ційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Підпунктом 4.1. пункту 4 кредитного договору № 6876/2017, укладеного між сторонами у справі 09 березня 2017 року, визначено, що позичальниця зобов`язана повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, пе-редбачені цим договором ( підпункти 2.1., 4.10. та/або додатками до нього ). Додатком № 1 до договору встановлений графік погашення заборгованості за кредитним договором, яким визначена щомісячна сума внеску позичальниці у розмірі 9548,00 гривень у період з 01 квітня 2017 року по 01 березня 2022 року. З цього документу безспірно убачається та не заперечується боржницею, що жодного разу нею не внесено банку визначену суму у повному обсязі, забор-гованість погашалася ОСОБА_1 лише частково. Звичайно, через зазна-чене у позивачки має місце заборгованість за чинним правочином і цей об`єк-тивний факт нею не оспорюється.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлене зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Підпунктами 4.9., 4.10 пункту 4 вказаного вище кредитного договору вста-новлено, що банк у випадках, передбачених підпунктом 2.10 цього договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальницю. Остання зобов`язана протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку ( підпункт 4.9. ) достроково повернути кре-дит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Відповідачем була підготовлена та направлена ОСОБА_1 за вих. № 27-38366/18 досудова вимога від 13 вересня 2018 року щодо виконання до-говірних зобов`язань, у якій вказувалося, що через неналежне виконання зо-бов`язань за кредитним договором від 09 березня 2017 року № 6876/2017 ста-ном на 13 вересня 2018 року у неї утворилася заборгованість разом з пенею у розмірі 372582,09 гривень. З рекомендованого поштового повідомлення про вручення досудової вимоги ( а. с. 37 ) убачається відсутність у ньому підпису адресата ОСОБА_1 про отримання вказаної вимоги, без зазначення пра-цівником пошти вручення їй цього поштового відправлення банку або причин невручення. У цьому контексті належить врахувати, як вірно зазначили скарж-ники, правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц про те, що не можна вважати достатнім доказом отримання копії повідомлення з вручення поштового відправлення без особистого підпису отримувача. Таке повідомлення всупереч пункту 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, є неналежним доказом, оскільки у ньому немає підпису отримувачки. На підставі викладеного доводи апеляційної скарги щодо невідповідності змісту досудової вимоги АТ «Кредобанк» від 13 вересня 2018 року нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не мають вирішального значення для урегулювання судом цього спору.

Пунктами 5 та 6 кредитного договору від 09 березня 2017 року № 6876/2017, укладеного між сторонами у справі, передбачена відповідальність останніх та забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, згідно з яки-ми за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором позичальни-ця, крім відшкодування збитків, сплачує пеню у розмірі подвійної діючої по до-говору процентної ставки, але не менше 10 гривень за кожний день простро-чення; за невиконання взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту по-зичальниця, крім сплати пені, відшкодовує банку заподіяні збитки у повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду.

Підпунктом 6.1. пункту 6 кредитного договору передбачене забезпечення виконання зобов`язань за цим правочином обумовленими у ньому способами та/або договорах забезпечення, зокрема, заставою транспортного засобу марки КІА, модель CEE'D, номер кузова НОМЕР_1 , дата випуску 2016 рік. Відповідно до розділу 1 «Предмет договору» договору застави транспорт-ного засобу від 09 березня 2017 року, укладеного між ПАТ, тепер АТ «Кредо-банк» і ОСОБА_1 , цей договір застави забезпечує виконання зобов`яз-ань заставодавиці та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного дого-вору від 09 березня 2017 року № 6876/2017, укладеного між заставодавицею і заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бу-ти укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту у розмірі 396305,89 гривень у строк до 01 березня 2022 року, несплачених про-центів, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. За-ставна вартість предмета застави визначена сторонами у сумі 410480,00 гри-вень.

Підпунктом 3.1.4. пункту 3.1. розділу 3 договору застави транспортного за-собу передбачено, що у випадку невиконання заставодавицею зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право достроково звернути стяг-нення на предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього дого-вору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що ви-значена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кре-диту, сплати процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушен-ням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а та-кож витрат, пов`язаних із зверненням стягнення і реалізацією предмета за-стави.

На підставі вказаних договірних відносин слід визнати необгрунтованим посилання скаржників на ту обставину, що платіж з оплати вчинення виконав-чого напису у розмірі 2000,00 гривень не повинен включатися до суми безспір-ної заборгованості як такий, що не передбачений кредитним договором. Безпід-ставним також необхідно визнати й посилання скаржників на неправильність нарахування заборгованості ОСОБА_1 за поточними і простроченими платежами по тілу кредиту, неврахування нотаріусом сплачених позичальни-цею платежів, оскільки позивачка та її представник суму внесених у погашення кредиту коштів віднімали від суми заборгованості з неповернутого кредиту, а не від загальної суми отриманих кредитних коштів, що свідчить про наду-маність таких тверджень.

Для забезпечення належного, послідовного підходу до оцінки вимог позов-ної заяви ОСОБА_1 , уникнення елементів формального вирішення заяв-леного позову належить підкреслити обгрунтованість, доведеність позиції від-повідача в частині щодо нарахування поточної та простроченої заборгованості станом на 25 лютого 2019 року за тілом кредиту, що становить 331356,91 гри-вень, надання позивачці відповідно до меморіального ордера № 13675925 від 13 березня 2017 року кредитних коштів у сумі 381000,00 гривні, згідно з меморі-альним ордером від 13 березня 2017 року № 13675963 кредитних коштів для плати страхових внесків у розмірі 15205,89 гривень. Як уже зазначалося, не можна визнати безпідставною й ту позицію відповідача, що 2000,00 гривень оплати за вчинення виконавчого напису нотаріусом правильно включені до стягнення на користь банку, є безспірними, оскільки виконавчий напис відповідно до частини четвертої Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, повинен, крім іншого, містити розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

Не заслуговує на увагу й той мотив апеляційної скарги, згідно з яким має місце різниця сум заборгованості між тією, яка вказана в досудовій вимозі, та зазначеною у виконавчому написі з огляду на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, де підкреслено, що лише та обставина, що у виконавчому написі за-значена більша сума заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свід-чить про наявність спору про розмір заборгованості.

Разом з тим залишається неоспорюваною, доведеною та позиція позивачки та її представника, що ОСОБА_1 не була отримана досудова вимога банку. Позиція представника банку на доведення обставини належного направ-лення та отримання позивачкою досудової вимоги від 13 вересня 2018 року № 27-38366/18 не може бути прийнятною.

Крім цього, апеляційний суд убачає необхідним зазначити про спірність суми нарахованої заборгованості позивачки по процентах за користування кредитними коштами з огляду на наступне.

Відповідно до досудової вимоги від 13 вересня 2018 року № 27-38366/18 позикодавцем змінений строк повернення боржницею кредиту у повній непогашеній сумі з усіма нарахованими і несплаченими процентами за користування кредитом, комісіями, штрафними санкціями. За такої фактичної обставини належить мати на увазі неможливість нарахування процентів за користування кредитними коштами, визначених умовами кредитного договору, після закінчення строку, що настає з моментом досягнення терміну виконання зобов`язання, який банком оговорений у досудовій вимозі. Проте з розрахунку заборгованості за кредитним договором, що міститься в матеріалах справи на аркуші 24 убачається, що за визначеною договірними умовами відсотковою ставкою проценти нараховані банком й після зміненої ним же дати виконання боржницею зобов`язання: у кінці 2018 року, на початку 2019 року. Тобто заборгованість ОСОБА_1 перед стягувачем підлягає доведенню через вирішення спору про право.

За таких обставин рішення суду першої інстанції на задоволення апеля-ційної скарги ОСОБА_1 та її представника підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову. Мотиви апеляційної скар-ги боржниці та її адвоката у певній частині є об`єктивними, заслуговують на увагу, через що виконавчий напис від 28 лютого 2019 року, зареєстрований за № 509, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги у такими, що у певній частині заслуговують на увагу, є обгрунтованими, достатніми для її задово-лення. Судом першої інстанції дійсно не дотримано порядку, встановленого для вирішення спору, що має місце, допущено неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до час-тини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивач-кою був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень. За подачу апеляцій-ної скарги нею сплачений судовий збір у розмірі 1261,20 гривні. З урахуванням норм цивільного процесуального законодавства, пропорційності вирішення питання розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати на сплату у дохід держави судового збору як за подання позову, так і за подання апеляційної скарги.

Керуючись нормами статей 367, 368, 372, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , її представника адвоката Оверковського Костянтина Володимировича задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року скасувати.

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис від 28 лютого 2019 року, зареєстрований за № 509, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» ( м. Львів, вул. Саха-рова, 78, індекс 79026, ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 840,80 гривень ( вісімсот сорок гри-вень 80 коп. ) судового збору, сплаченого при зверненні в суд, 1261,20 гривню ( одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 коп. ) судового збору, сплаченого у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський