Номер провадження: 22-ц/813/660/21
Номер справи місцевого суду: 523/710/18
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №523/710/18 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Боднара Олексія Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 3 травня 2019 року у складі судді Бузовського В.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 17 січня 2018 року до суду з вищевказаним позовом, вказав, що з 2005 року є власником квартири АДРЕСА_1 . 14 лютого 2007 року уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту №0 в сумі 80000,00 доларів США, терміном кредитування до 14 лютого 2017 року. Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір іпотеки від 14 лютого 2007 року, за яким передав в іпотеку належно йому квартиру АДРЕСА_1 . 11 червня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу, за яким відступлене право вимоги за кредитним та іпотечними договорами. 10 листопада 2017 року право власності на квартиру зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» на підставі Договору іпотеки від 14 лютого 2007 року №446 та доданих до нього документів. Вважаючи реєстрацію права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем незаконною, позивач ОСОБА_1 просив:

визнати незаконним рішення державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Боднара О.М. №38072562 від 10 листопада 2017 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект»;

скасувати запис про реєстрацію права власності №23309761 від 09 листопада 2017 року на вказану квартиру;

витребувати квартиру з володіння ТОВ «Кей-Колект» та передати її у власність ОСОБА_1 ;

стягнути в солідарному порядку витрати на правову допомогу (т.1 а.с.1-14).

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.75).

Відповідач державний ресторатор КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації Боднар О.М. відзиву на позов не надав.

Відповідач ТОВ «Кей-Колект» відзиву на позов не надав. У письмових поясненнях відповідач вказав, що підставами для звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежне виконання боржником основного зобов`язання. ТОВ «Кей-Колект» в порядку пункту 5.2 Договору іпотеки направило позивачу вимогу про усунення порушень за кредитним договором та про наслідки не виконання указаної вимоги. Крім того, саме застереження в договорі іпотеки є підставою для реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект». Здійснюючи державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, державний реєстратор діяв у спосіб, що відповідав вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перевірив наявність всіх документів, передбачених договором, необхідних для переходу у власність іпотекодержателя предмета іпотеки. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень закону, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 3 травня 2019 року позов задоволено (т.2 а.с.15-18).

Висновок суду мотивовано тим, що звернення стягнення ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки є необґрунтованим та неспівмірними із сумою основного зобов`язання, оскільки вартість п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_2 в десять разів більша ніж залишкова сума основного зобов`язання за кредитним договором, вказана у Державному реєстрі нерухомого майна. ОСОБА_1 придбав квартиру, яка є предметом спору, за власні кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 6 грудня 2005 року, тобто до укладення договору кредиту, ні АТ «УкрСиббанк», ні ТОВ «Кей-Колект» не повідомляли позивача та членів його сім`ї про необхідність добровільного звільнення квартири, рішення суду про виселення не приймалось, у зв`язку з чим дії відповідача по виселенню позивача та його матері є незаконними. Враховуючи те, що ні АТ «УкрСиббанк», ні ТОВ «Кей-Колект» не повідомили позивача про укладення 11 червня 2012 року договору факторингу та договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 14 лютого 2007 року, ТОВ «Кей-Колект» не надсилав позивачу письмову вимогу про усунення порушень договірних зобов`язань, про добровільне виселення з квартири, не звертався до суду з позовною заявою до позивача та його матері про примусове виселення із вказаної квартири, слід прийти до висновку, що окрім порушень положень статей 24, 35, 37, 40 Закону України «Про іпотеку», також були порушені вимоги статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Кей-Колект» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.23-28).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки оскаржується рішення державного реєстратора, прийняте ним як суб`єктом владних повноважень, спір про право відсутній, дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діяв як суб`єкт владних повноважень, отже суд розглянув спір поза межами своєї юрисдикції. Скасовуючи державну реєстрацію права власності суд ніби то захистив права іпотекодавця, в той самий час, суд порушив права іпотекодержателя, бо припинив належне ТОВ «Кей-Колект» право власності та не поновив його право як іпотекодержателя, що свідчить про неефективність обраного способу захисту.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує помилковістю твердження про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Підсудність справи визначає частина 1 статті 19, частини 1, 8 статті 30 ЦПК України. Спір про оскарження дій та рішень державного реєстратора безпосередньо пов`язаний і є похідним від майнових прав позивача на об`єкт нерухомого майна (квартиру), позовна вимога пред`являється в порядку цивільного судочинства за місцем знаходження нерухомого майна. Правовий висновок щодо підсудності даної категорії спорів викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі №554/14813/15-ц, від 30 жовтня 2018 року в справі №826/23586/15. Обраний спосіб захисту порушеного права позивача є належним, так як позивач придбав спірну квартиру, яка є предметом спору за власні кошти та за довго до укладення кредитного та іпотечного договорів; позивач не був повідомлений ні про відступлення права вимоги, ні про письмову вимогу про усунення порушення, ні про добровільне виселення з квартири. Рішення суду відповідає судовій практиці щодо переоформлення права власності на нерухоме майно та самовільного виселення громадян із займаного ними житлового приміщення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі №521/18393/16-ц, від 24 квітня 2019 року в справі №638/20000/16-ц, від 23 січня 2019 року в справі №306/1224/16-ц, від 11 квітня 2018 року в справі №554/14813/15-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №759/6976/16-ц) (т.2 а.с.64-65).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 80000,00 доларів США на термін по 14 лютого 2017 року на споживчі цілі під заставу нерухомості (т.1 а.с.147-156; Графік погашення кредиту т.1 а.с.27-33, 157-159).

Додатковою угодою №1 від 9 лютого 2009 року до Кредитного договору №№0 від 14 лютого 2007 року змінено схему погашення кредиту (т.1 а.с.232, 233-237).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Договір іпотеки, посвічений 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі за №446, за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року передано в іпотеку квартиру загальною площею 98,2 кв.м, житловою площею 62,2 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_3 , належну на праві приватної власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. 6 грудня 2005 року за реєстровим №7167, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, номер запису 338, в книзі: 28допк187 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 грудня 2005 року за реєстраційним №10946323, згідно витягу №9326138 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 грудня 2005 року та згідно витягу №13534884 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 лютого 2007 року, виданих КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» і не має жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких іпотекодавець набув право власності на квартиру (т.1 а.с.34-37, 160-163).

11 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» () та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () укладено Договір факторингу №4, відповідно до якого відступлене право вимоги, зокрема, за укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року (т.1 а.с.38-42, 43).

11 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» () та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» () укладено Договір про відступлення прав вимоги за укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Договором іпотеки, посвідченим 14 лютого 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрованим в реєстрі за №446. Договір про відступлення прав вимоги посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. 1 червня 2012 року, зареєстровано в реєстрі за №2459-2460 (т.1 а.с.44-46,47).

На виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року АТ «УкрСиббанк» надано копію повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, датованого 20 червня 2012 року, проте докази надіслання та, відповідно, отримання ОСОБА_1 даного повідомлення не надано. З даного повідомлення вбачається, що за Кредитним договором №0 від 14 лютого 2007 року заборгованість складала 93267,09 доларів США (т.1 а.с.164).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 9 листопада 2017 року право приватної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101) на квартиру загальною площею 98,2 кв.м житловою площею 62.2 кв.м, розташовану за адресом: АДРЕСА_3 (номер об`єкта в РПВН: 10946323) зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (). Підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія та номер 446, виданий 14 лютого 2007 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В.; Вимога про усунення порушень основного зобов`язання, серія та номер: б/н, виданий 7 грудня 2016 року, видавник: ТОВ «Кей-Колект»; Повідомлення, серія та номер: 354, видане 7 грудня 2016 року, видавник: пошта; Договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 2459-2460, виданий 11 червня 2012 року, видавник: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. Підстава внесення запису в Реєстр: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38072562 від 10 листопада 2017 року 17:12:42, ОСОБА_3 , комунальне підприємство Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», Одеська область (т.1 а.с.48-51).

В Реєстраційній справі №101 Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 , наявні: Вимога про усунення порушень основного зобов`язання від 7 грудня 2016 року, адресована ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_1 , за змістом якої повідомлено про придбання ТОВ «Кей-Колект» права вимоги заборгованості по Кредитному договору №0 від 14 лютого 2007 року на підставі Договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 11 червня 2012 року; повідомлено про те, що ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором. ТОВ «Кей-Колект» вимагав сплатити борг за кредитним договором станом на 7 грудня 2016 року в загальній сумі 106918,23 доларів США, де заборгованість за тілом кредиту в сумі 65698,47 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 7 грудня 2016 року складало 1714073,08 грн., заборгованість за процентами в сумі 41219,76 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 7 грудня 2016 року складало 1075423,53 грн., штрафні санкції 0,00 грн. ТОВ «Кей-Колект» попередив, що в порядку статей 35, 36 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (т.1 а.с.203-227).

В реєстраційній справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення 22 грудня 2016 року (дане повідомлення про вручення відправлення надано ТОВ «Кей-Колект» реєстратору до Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання від 7 грудня 2016 року. При цьому Вимога про усунення порушення складена від імені ТОВ «Кей-Колект» та підписана представником товариства А.В.Сіхановою, а в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зазначено, що відправником є ФОП ОСОБА_4 , а не ТОВ «Кей-Колект», представник ТОВ «Кей-Колект» тощо, що не спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що не отримував Вимогу про усунення порушення основного зобов`язання (т.1 а.с.240, 241).

Відступлення прав за іпотечним договором передбачено статтею 24 Закону України «Про іпотеку», відповідно до частини 2 даної статті іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятнадцятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Ні АТ «УкрСиббанк», ні ТОВ «Кей-Колект» не надано доказів виконання положень частини 2 статті 24 Закону України «Про іпотеку». На виконання ухвали суду АТ «УкрСиббанк» надіслав суду копію повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, датованого 20 червня 2012 року, проте докази надіслання та, відповідно, отримання ОСОБА_1 даного повідомлення не додано. Що ж до ТОВ «Кей-Колект», то ним як новим кредитором та іпотекодержателем не надано суду доказів повідомлення ОСОБА_1 на виконання положень частини 2 статті 24 Закону України «Про іпотеку» та повідомлення ОСОБА_1 як боржника про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами. З тих доказів, що є наявними в справі, слідує, що вперше ТОВ «Кей-Колект» повідомлення ОСОБА_1 про відступлення у 2012 році прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами здійснював лише шляхом посилання на ці обставини у наданій державному реєстратору Вимозі про усунення порушення основного зобов`язання від 7 грудня 2016 року.

Отже, доводи ОСОБА_1 в тій частині, що у порушення положень частини 2 статті 24 Закону України «Про іпотеку» не був в установлені законом порядку та строки повідомлений про відступлення ще у 2012 році прав вимог, не спростовані.

Поряд з цим, ОСОБА_1 не надано суду й доказів продовження виконання ним після 2012 року кредитних зобов`язань АТ «УкрСиббанк», тобто попередньому кредитору, рівно як і не надано ніяких пояснень щодо наявного в Реєстраційній справі №101 рекомендованого повідомлення про вручення йому ОСОБА_1 поштового відправлення 22 грудня 2016 року (дане повідомлення про вручення відправлення надано ТОВ «Кей-Колект» реєстратору до Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання від 7 грудня 2016 року як підтвердження вручення Вимоги).

В справі відсутній розрахунок заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року на дату звернення стягнення на предмет іпотеки. В позовних вимогах ОСОБА_1 не зазначає, що ним належно виконувався кредитний договір. В судовому рішенні зазначено, що звернення стягнення ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки є необґрунтованим та неспівмірними із сумою основного зобов`язання, оскільки вартість квартири в десять раз більша ніж залишкова сума основного зобов`язання за кредитним договором, вказана у Державному реєстрі нерухомого майна. Даний висновок суду є не зрозумілим, так як в справі відсутній як розрахунок заборгованості за кредитним договором, так і оцінка предмета іпотеки на дату переходу права власності на такий.

Укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 14 лютого 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №446, містить положення про звернення стягнення на предмет іпотеки та застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, сторони Договору іпотеки передбачили у пункті 4.2 Договору, що звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 5 Договору передбачено, що сторони Договору іпотеки досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання; позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі; іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Умовами укладеного сторонами Договору іпотеки передбачено, що у разі настання обставин, зазначених в пункті 4.1 цього Договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; в повідомленні зазначає, який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені частиною 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз.2 ч.3 ст.36 Закону «Про іпотеку») даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

З Реєстраційної справи, з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ТОВ «Кей-Колект» для звернення стягнення на предмет іпотеки обрав спосіб передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тобто, обрав позасудовий спосіб.

У сенсі положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час звернення стягнення на предмет іпотеки), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є, зокрема, відповідне застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ч.1); рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді (ч.2); іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності; у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

З Реєстраційної справи не вбачається, що вартість предмета іпотеки на момент набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки у позасудовий спосіб була визначена, відсутніми є докази оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Оскільки відсутніми є як розрахунок заборгованості за кредитним договором так і не проведеною є оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, то не можливо визначитись з тим, за якою вартістю предмет іпотеки ТОВ «Кей-Колект» набуто у власність та в рахунок виконання основного зобов`язання в якому розмірі та чи не має підстав для відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, як того вимагали положення статті 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, діючій на час набуття права власності ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки.

Апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування дотримання ТОВ «Кей-Колект» позасудового порядку звернення стягнення на предметі іпотеки.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спір про право цивільне відсутній, а рішення державного реєстратора підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Спірним є набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна) в позасудовий спосіб, оскарження рішення державного реєстратора є похідним від майнового права на об`єкт нерухомого майна. Розгляд спору, що виник, судом в порядку цивільного судочинства відповідає положенням частини 1 статті 19, частин 1, 8 статті 30 ЦПК України.

Судова практика орієнтує на те, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору.

Спір про скасування рішення та/або запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року в справі №823/588/16, № в ЄДРСР 86401165).

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 18 березня 2021 року завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; позивач ОСОБА_1 в особі представника подав заяву про розгляд справи за його відсутності; відповідач ТОВ «Кей-Колект» заяв про відкладення розгляду справи не подав; справа в провадженні суду з червня 2019 року, призначалась в судові засідання на 27 лютого 2020 року, 2 липня 2020 року, 18 березня 2021 року; розгляд справи відкладався в тому числі й за заявою відповідача з посиланням на оголошені в країні карантинні заходи; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Отже, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 3 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Боднара Олексія Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання незаконним рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова