Справа № 144/1617/21
Провадження № 2/144/772/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"23" листопада 2021 р. смт.Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик заяву представника позивача про забезпечення позову у межах цивільної справи за позовом представника позивача адвоката Мироненко Катерини Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Теплицького районного суду перебуває цивільна справа за позовом представника позивача адвоката Мироненко Катерини Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 31 900 доларів США.

22 листопада 2021 року представник позивача звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 в межах суми стягнення.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що із спілкування з Відповідачем позивачці стало відомо про наявність у його власності автомобіля марки Renault Trafic, держномер НОМЕР_1 , 2006 року випуск, та квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вказане майно Відповідач планує відчужити задля уникнення його реалізації в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява представника позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в межах процесуального строку, визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України, з урахуванням положень ст.123, ч.3 ст.124 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладеного, за відсутності заперечень відповідача ОСОБА_2 проти позову, не встановивши дані про особу Відповідача, за відсутності доказів про те, що Відповідачу дійсно належить майно, яке представник позивача зазначає у заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про недостатність обгрунтування представником позивача станом на 22.11.2021 року необхідності у накладенні арешту на рухоме і нерухоме майно, належне ОСОБА_2 .

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача. Заява про забезпечення позову обгрунтована лише припущеннями та інформацією, яка, нібито, стала відома Позивачці з переписки й телефонних розмов із Відповідачем.

Суд також вважає, що оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із можливими заявленими позовними вимогами у даній справі, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, детально дослідивши заяву про забезпечення позову, системно проаналізувавши норми чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача адвоката Мироненко К.Б. в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Мироненко Катерини Борисівни в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 в межах суми стягнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя