Справа № 658/228/21
(провадження №2/658/514/21)
17 травня 2021 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю секретаря Яковлєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Каховці Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності,
Ухвалою суду від 10.03.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, заявами від 17.05.2021 року просили розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, проти винесення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kh.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до п.9 договору, цей договір підлягає реєстрації в БТІ. Згідно п.10 вказаний договір, зареєстрований на товарній біржі та подальшій нотаріальній реєстрації не підлягає.
За технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_2 від 10.04.1998 року, житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки Зеленопідської сільської ради №1359 від 01.11.2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно запису у погосподарській книзі №4, особовий рахунок № НОМЕР_1 , значиться за ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 153 ЦК України у редакції 1963 року, що діяла на момент укладання договору, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент укладання договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
За ст. 9 Житлового кодексу України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.
Відповідно до ст. 15 Закону Україну «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за N 31/1056 (далі - Правила державної реєстрації), які діяли на момент укладення договору та його державної реєстрації, визначено, що державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток N 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна.
Згідно із п. 6 додатка № 1 до вказаних Правил державної реєстрації, одним із видів правовстановлюючих документів, поряд із договорами купівлі-продажу, засвідченими приватними та державними нотаріусами, визнано також договори купівлі-продажу, укладені на біржі.
Відповідно до порядку проведення державної реєстрації, передбаченого п. 2.2. Правил державної реєстрації, заявник подає до бюро технічної інвентаризації два примірники правовстановлюючого документу (оригінал та копію), а відповідальний працівник бюро технічної інвентаризації вивчає законність та повноту документів і на підставі їх робить відповідний запис в реєстрову книгу.
Разом з тим, слід зазначити, що згідно п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.09.1994 року № 18/5 також було передбачено, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним із таких документів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни або договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі.
Тобто, законодавець визнавав договори купівлі-продажу, укладені на біржі без нотаріального посвідчення, як окремий вид правовстановлюючого документу на нерухомість, поряд із аналогічними нотаріально посвідченими договорами.
Наявність таких положень чинного, на момент укладення договору купівлі-продажу, законодавства дозволяв визнавати як правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, вільно реєструвати договори, укладені на біржі та нотаріально не посвідчені, як працівникам бюро технічної інвентаризації під час реєстрації прав власності, так і нотаріусам при укладанні правочинів щодо нерухомості, придбаної за такими договорами.
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 392 діючого ЦК України, передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням. Саме п. 10 додатку 2 передбачено, що одним із правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.
Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на червень 1999 року не суперечила чинному законодавству.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
В ході судового розгляду встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що позивачі повністю виконали умови договору купівлі-продажу, вчинили усі необхідні дії для реєстрації права власності на придбаний будинок, у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавався недійсним, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК України у редакції 1963 року і ст. 49 Закону України «Про власність» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на житловий будинок і правомірно володіють ним.
Керуючись ст.ст.12, 13, 30, 81, 89, 200, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В. В. Лященко