КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи:1016/2448/12
Головуючий у суді першої інстанції: Тандир О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
У Х В А Л А

18 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Компанії з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року,

встановив:

у вересні 2012 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на частку в статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» в розмірі 2%, а також стягнути з відповідачів на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 1 500 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

28 вересня 2021 року до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про відкликання апеляційної скарги.

Частиною 3 ст. 364 ЦПК України встановлено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було відкрито 20 вересня 2021 року, заява про її відкликання, подана 28 вересня 2021 року, задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ТОВ «Автосоюз» - Невмержицького В.П., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалась на те, що 13 вересня 2012 року між нею та ТОВ «Автосоюз» було укладено договір про надання позики № 13/09-02 на суму 4 000 грн. для поповнення обігових коштів строком на п`ять календарних днів. На виконання умов договору позивач 17 вересня 2012 року переказала грошові кошти у сумі 4 000 грн. на банківський рахунок позичальника. Вказувала, що на виконання п. 7.1 договору між нею та Компанією з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед» укладено договір поруки та застави частки у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз», що складає 2 % статутного капіталу цього товариства. Загальна заставна вартість предмету застави складає 2 500 грн. ОСОБА_6 виступила поручителем ТОВ «Автосоюз».

Позивач зазначала, що 24 вересня 2012 року нею було вручено ТОВ «Автосоюз» вимогу про виконання зобов`язання за договором позики, однак така вимога була залишена без виконання.

За таких обставин позивач просила суд визнати за нею право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 2 % статутного капіталу ТОВ «Автосоюз» заставною вартістю 2 500 грн., у тому числі, з правом переходу до неї, як нового учасника ТОВ «Автосоюз», усіх корпоративних прав, передбачених діючим законодавством (право управління, право на отримання дивідендів, право на отримання частки в майні ТОВ «Автосоюз» у випадку виходу зі складу учасників товариства або його ліквідації тощо) в межах вищезазначеної частки з відображенням переходу права власності на вказану частку до неї у статуті ТОВ «Автосоюз» та реєстрацією нової редакції статуту у повноваженим державним органом. Також позивач просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Автосоюз» на свою користь частину заборгованості за договором про надання позики від 13.09.2012 № 13/09-02 у розмірі 1 500 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року позов було задоволено.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначав, що 23 серпня 2009 року у м. Арден (США) між ОСОБА_3 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» (зареєстроване у відповідності із законодавством Англії та Уельсу) укладено договір застави корпоративних прав № 23082009С, відповідно до умов якого ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» на забезпечення зобов`язань перед ОСОБА_3 , що виникають із договору поруки № 23082009С від 23 серпня 2009 року (інших договорів про надання кредитів тощо), за умовами яких товариство зобов`язалось повернути йому кредит з максимальним лімітом заборгованості у розмірі 1 700 000 дол. США, передало в заставу корпоративні права ТОВ «Автосоюз», а саме частку у розмірі 5 096 250 грн., що становить 100 % розміру статутного капіталу, яка належить ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед». Також 23 серпня 2009 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» укладено договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз». На підставі вказаних правочинів у лютому 2012 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були здійснені відповідні записи. За таких обставин скаржник вважав, що суд першої інстанції вирішив спір про його права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Автосоюз» - адвокат Невмержицький В.П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що вказана справа у 2012 році була підсудна Макарівському районному суду Київської області, позов було подано за місцем проживання поручителя, яка була присутньою в судових засіданнях, в яких суд першої інстанції встановив її особу та місце проживання. На час розгляду справи власником корпоративних прав товариства була компанія з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед» на підставі укладеного 10 листопада 2011 року між компанією «Кросскомбе» та компанією з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед» договору купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 100 %. Вказаний договір є дійсним та виконаний сторонами. Тобто, позов був пред`явлений до належних відповідачів. Наданий скаржником додаток №1 до договору застави не є договором про задоволення вимог заставодержателя, а є виключно погодженою сторонами формою (проектом) такого договору, який мав бути укладений між сторонами. Однак, скаржником окремого договору, який міг би свідчити про перехід права власності на предмет застави від компанії «Кросскомбе» до ОСОБА_3 надано не було.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції адвокат Невмержицький В.П. в інтересах ТОВ «Автосоюз» заперечував проти апеляційної скарги, просив закрити апеляційне провадження, оскільки оскаржуваним рішення питання про права та обов`язки скаржника не вирішувались.

На підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником було надано копії договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009, укладеного між ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та ОСОБА_3 та додатку №1 до договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009 під назвою «Договір про задоволення вимог заставодержателя шляхом відступлення частки в статутному фонді ТОВ «Автосоюз» від 23.08.2009», витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 14.02.2012.

Згідно п. 1.1. договору застави, цим договором забезпечується виконання ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язань перед заставодержателем, що виникають із договору поруки № 23072009 від 23.08.2009, інших договорів про надання кредитів та інших договорів, які укладені та/або будуть укладені на підставі договору поруки і є та/або будуть його невід`ємною частиною, за умовами яких ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язується перед заставодержателем повернути кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 1 800 000 доларів США у строк до 23.08.2011, але не пізніше, як протягом 10 днів з дати отримання відповідної вимоги кредитора, сплатити відсотки за його користування, можливі неустойку, збитки та інші платежі в розмірі, порядку та строки, передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» за кредитним договором прередав в заставу корпоративні права ТОВ «Автосоюз», а саме частку у розмірі 5 096 250 грн., що становить 100% від розміру статутного капіталу товариства (п. 1.3 договору).

Згідно п. 5.2 договору застави, звернення стягнення на предмет застави здійснюється шляхом відступлення заставодавцем частки у статутному капіталі товариства на користь заставодержателя на підставі договору про відступлення частки у статутному капіталі, проект якого узгоджено сторонами попередньо в редакції, наведеній у додатку №1 до цього договору

Так, до апеляційної скарги скаржником було долучено додаток №1 до договору застави корпоративних прав №23082009С від 23.08.2009, однак зазначений додаток не може вважатись належним доказом набуття ОСОБА_3 права власності на корпоративні права ТОВ «Автосоюз», оскільки є проектом договору про задоволення вимог заставодержателя.

Доказів укладення окремого договору про задоволення вимог заставодержателя за погодженою формою скаржником надано не було.

Також, зміст договору застави свідчить про те, що застава забезпечувала виконання зобов`язань за договором поруки № 23072009 від 23.08.2009, за умовами якого ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» зобов`язувалось повернути кредит у строк до 23.08.2009.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За ст.593 ЦК України однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду зобов`язання за договором поруки ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» не було виконано або про те, що договір поруки є укладеним, дійсним та таким, що породжує для його сторін права та обов`язки, скаржником не надано.

Матеріали справи свідчать про те, що 10.11.2011 між компанією «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та компанією «Піеліта Холдінгс Лімітед» було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз».

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу, компанія «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» в порядку та на умовах визначених у цьому договорі, продала компанії «Піеліта Холдінгс Лімітед» у власність належні їй корпоративні права (частку) у статутному капіталі товариства в розмірі 100%, а компанія «Піеліта Холдінгс Лімітед» в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняла та оплатила вказані корпоративні права (частку).

За домовленістю сторін договору купівлі-продажу, вартість відчужених корпоративних прав (частки) ТОВ «Автосоюз» становила 1 009 158,42 доларів США. Доказів про те, що вказаний договір є недійсним або не виконаний його сторонами матеріали справи не містять.

З наданої скаржником копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна убачається, що обтяження щодо корпоративних прав ТОВ «Автосоюз» було зареєстровано у реєстрі 14.02.2012, тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження щодо корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» були відсутні.

У п. 3.8 Договору застави, укладеного між ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» та ОСОБА_3 , зазначено, що у разі відступлення заставодавцем частки у статутному капіталі товариства іншій особі, застава є дійсною для набувача такої частки, який набуває статус заставодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права на предмет застави, за винятком випадку, коли добросовісний набувач придбав предмет застави за відплатним договором за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження предмета застави.

У п. 1.7 Договору застави вказано, що у разі відступлення ТОВ «Кросскомбе Консалтінг Лімітед» частки у статутному капіталі товариства іншій особі, застава є дійсною для набувача такої частки, який набуває статусу заставодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права на предмет застави за відплатним договором за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження права застави.

Компанія «Піеліта Холдінгс Лімітед» є добросовісним набувачем корпоративних прав (частки) у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз» у розмірі 100% та отримала вказані права у власність без будь-яких обтяжень, відповідно, у ОСОБА_3 за умовами договору застави відсутні будь-які права на частку у статутному капіталі ТОВ «Автосоюз», що спростовує його доводи про те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2012 року вирішені його права та обов`язки.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №62/112 та у постанові від 13 вересня 2019 року у справі № 916/914/19.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

В даному випадку судом встановлено, що питання про права та обов`язки ОСОБА_3 оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось, а тому апеляційне провадження, відкрите за його апеляційною скаргою, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Компанії з обмеженою відповідальністю «Піеліта Холдінгс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено листопада 23 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді