Провадження № 4-с/750/1/21
01 лютого 2021 року м. Чернігів
ДЕСНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
в складі судді Коверзнева В. О.
учасники справи:
секретар судового засідання Хамайко С. В.
уповноважений державний виконавець ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Насоловець Ю. С. та постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Погорілка О. Ю.,
заінтересована особа ОСОБА_1 (стягувач).
Суд встановив:
1. 13.11.2020 ОСОБА_3 (далі заявник) звернувся до суду зі скаргою
(1) на постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Насоловець Ю. С. (далі суб`єкт оскарження 1) від 17.03.2018 про:
- встановлення тимчасового обмеження у праві полювання,
- встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю,
- встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами,
- встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,
які просив скасувати як незаконні;
(2) на постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Погорілка О. Ю. (далі суб`єкт оскарження 2) від 26.03.2019 про:
- встановлення тимчасового обмеження у праві полювання,
- встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю,
- встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами,
- встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,
які просив скасувати як незаконні.
2. В обґрунтування скарги зазначив, що він не був обізнаний про розгляд судом справи за позовом ОСОБА_4 про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , 2009 року народження, чим порушено право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і, як наслідок цього, не мав інформації про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду та виникнення заборгованості по сплаті аліментів.
Вказані обставини свідчать про незаконність винесених суб`єктами оскарження 1, 2 постанов, якими застосовано тимчасове обмеження певних прав, та є безумовною підставою для їх скасування.
3. Ухвалою суду від 14.01.2021 залучено до участі в справі замість суб`єктів оскарження 1, 2 старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гаршину В. М., яка натепер здійснює примусове виконання виконавчого провадження з примусового стягнення із заявника аліментів.
4. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду скарги сповіщалися належним чином.
5. В суді стягувач ОСОБА_1 скаргу не визнала і повідомила, що зазначені в ній обставини не відповідають дійсності, оскільки заявникові було достовірно відомо про стягнення з нього судом аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , проте весь час він ухилявся від їх сплати та переховувався від державних виконавців. Декілька разів за боржника аліменти сплачувала його матір, але згодом й вона припинила надавати будь-яку допомогу на утримання дочки ОСОБА_5 .
6. Старший державний виконавець Гаршина В. М. скаргу також не визнала.
7. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
7.1 Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2012 (цивільна справа № 2506/2314/2012) стягнуто із заявника на користь стягувача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , 2009 року народження, в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2012 і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі цього рішення 29.05.2012 судом видано виконавчий лист № 2506/2314/2012, який перебував на примусовому виконанні у суб`єктів оскарження 1, 2 (виконавче провадження № 32936626).
7.2. Як убачається з матеріалів виконавчого провадження № 32936626, заявник весь час ухилявся від виконання рішення суду і стягнуті з нього аліменти взагалі не сплачував; внаслідок чого виникла заборгованість, що станом на 30.10.2020 становила 123767 грн 49 коп.
Заявника неодноразово викликали до державного виконавця, застосовували до нього примусовий привід та оголошували в розшук, проте останній приховував свою адресу фактичного проживання, не здійснював реєстрацію місця проживання та не з`являвся на виклики.
7.3. Здійснюючи примусове виконання рішення суду, суб`єкт оскарження 1 винесла 17.03.2018 щодо заявника постанови про:
- встановлення тимчасового обмеження у праві полювання,
- встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю,
- встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами,
- встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
7.4. Після передачі виконавчого провадження до виконання суб`єкту оскарження 2, остання винесла 26.03.2019 у відношенні заявника такі ж самі постанови (про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування зброєю, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України) через виниклу потребу внесення цих відомостей до державних електронних реєстрів та необхідність виправлення помилки в написанні дати народження боржника (заявника), що унеможливлювало реальне виконання цих постанов.
8. Відповідно до частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
9. Таким чином, застосування положень частини дев`ятої статті 71 Закону є обов`язком державного виконавця, при цьому єдиною достатньою умовою її застосування є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за чотири місяці.
Отже, у суб`єктів оскарження 1, 2 були законні підстави для винесення відносно заявника оскаржуваних постанов.
10. Як випливає з матеріалів цивільної справи № 2506/1545/2012 про стягнення із заявника аліментів на користь стягувача на утримання дочки ОСОБА_5 (а.с. 14, 16, 17 цієї справи), заявник був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, при цьому до суду не з`явився, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову.
Таким чином, заявник був обізнаний про стягнення з нього аліментів, а враховуючи те, що утримання неповнолітніх дітей, за приписом статті 180 Сімейного кодексу України, є обов`язком, а не правом батьків, він був зобов`язаний виконувати рішення суду та здійснювати матеріальне утримання дочки ОСОБА_5 .
В порушення вимог сімейного законодавства України заявник вчиняв дії, спрямовані на ухилення від сплати аліментів і переховувався від державних виконавців. Крім того, він повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_5 , в зв`язку з чим був позбавлений щодо неї батьківських прав рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.04.2015 (а.с. 96).
Отже, зазначені у заяві підстави для скасування постанов є такими, що не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи.
11. З урахуванням викладеного і тієї обставини, що на час розгляду судом скарги заявником не вчинено дій щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувача, відсутні підстави для задоволенні цієї скарги.
12. Учасники справи не спростували доводи заявника про те, що він фактично дізнався про існування оскаржуваних постанов лише 05.11.2020, що є підставою для висновку про те, що заявником не пропущено 10-денний процесуальний строк для їх оскарження, встановлений пунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України.
13. Керуючись статтями 258-261, 450, 451 ЦПК України,
суд ухвалив:
13.1 У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Насоловець Ю. С. та постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Погорілка О. Ю. відмовити.
13.2. Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів від дня її проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.
Суддя В. О. Коверзнев