ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Первомайськ

Справа :484/3859/20

Номер провадження : 2/484/158/21

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ в порядку загального позовного провадження справу за позовом Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, як органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

за участю:

представниці позивача Пасічник Л.І. ,

відповідачки ОСОБА_1 ,

встановив :

06 листопада 2020 року Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області як орган опіки та піклування звернувся із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В обґрунтування зазначає, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , 2004 року народження, та малолітнього ОСОБА_4 , 2014 року народження. Відомості про батька у актових записах про народження дітей записані зі слів матері. Відповідачка веде аморальний, асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями та вживає наркотичні речовини. Вона не працює та не створює належних умов для виховання та розвитку дітей чим ухиляється від виконання батьківських обов`язав, що виражається у відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема незабезпечення необхідним харчуванням, одягом, засобами гігієни, канцтоварами, медичним доглядом, лікуванням, відсутність спілкування з дітьми, прояву інтересу до їх внутрішнього світу, не створення умов для отримання освіти. Мати навчанням сина ОСОБА_3 та вихованням сина ОСОБА_4 не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Відповідачка ігнорує поради та рекомендації соціального працівника. Вона неодноразово попереджалась про необхідність зміни своєї поведінки та відношення до дітей у зв`язку з чим їй надавались строки для належного виконання нею батьківських обов`язків та створення належних умов для проживання дітей. ОСОБА_1 перебуває на обліку у лікаря нарколога. З метою подолання наркотичної залежності відповідачка була направлена до благодійного фонду, яке вона теж проігнорувала. Однокімнатна квартира, у якій проживає родина, відімкнена від системи газопостачання, в помешканні брудно, антисанітарія, стійкий сморід, шпалери брудні, кімнати завалені старим мотлохом та лахміттям, на кухні купи брудного посуду, ганчір`я, у санвузлі стіни брудні, облуплені, рукомийник та ванна не дезінфікуються. Крім того, у однокімнатній квартирі разом з відповідачкою та дітьми тривалий час проживали дві дорослі особи, одна з яких є співмешканцем, що раніше був засуджений, є наркозалежним та займається виготовленням та збутом наркотичних засобів, внаслідок чого в квартирі часто збираються сторонні особи, які вживають наркотичні засоби. Ураховуючи зазначене, було прийнято рішення про влаштування дітей до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей». Висновком органу опіки та піклування визнано доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав. За наведених обставин позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей та передати їх органу опіки та піклування для подальшого влаштування, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.

Ухвалою судді від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 09.12.2020 року.

У зв`язку із неявкою учасників справи підготовче засідання 09.12.2020 року було відкладено на 21.12.2020 року.

21.12.2020 року підготовче засідання відкладено на 13.01.2021 року з підстав надання відповідачці строку на ознайомлення з позовною заявою.

13.01.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08.02.2021 року, у судове засідання викликано свідків.

08.02.2021 року судове засідання відкладено на 16.02.2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи.

16.02.2021 року за клопотанням представниці позивача та у зв`язку з неявкою відповідачки судове засідання було відкладено на 11.03.2021 року.

11.03.2021 року судове засідання відкладено на 21.04.2021 року з підстав перебування судді на лікарняному.

21.04.2021 року у судовому засіданні було допитано свідків; судове засідання відкладено на 26.04.2021 року для можливості заслухати старшого сина відповідачки та повторного виклику свідка.

26.04.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 27.04.2021 року.

Представниця позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав; зазначила, що вона сама виховує двох синів; через брак роботи та доходів не може забезпечити належні умови проживання дітей; допомога держави в особі відповідних органів була у вигляді порад та рекомендацій, на реалізацію яких вона не має коштів; своїх синів після поміщення до закладу вона регулярно відвідує, оскільки дуже любить; просить не позбавляти її батьківських прав щодо синів.

Заслухавши пояснення учасників справа, дослідивши матеріали, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 17.10.2006 року та серії НОМЕР_2 від 31.01.2014 року ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_4 , 2014 року народження. Інформація про батька у свідоцтвах про народження дітей записана зі слів матері, що підтверджується довідкою про народження №367 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України для призначення допомоги №8.

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОСОБА_1 проживає разом із синами ОСОБА_3 , 2004 року народження, та ОСОБА_4 , 2014 року народження, у квартирі АДРЕСА_1 .

05.02.2020 року до Управління у справах дітей Первомайської міської ради надійшло анонімне повідомлення про те, що ОСОБА_7 разом із співмешканцем та 3 малолітніми дітьми проживає в однокімнатній квартирі. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створила умови для проживання, навчання, виховання та розвитку дітей. У квартирі брудно, антисанітарія, опалення відсутнє. Діти постійно брудні та голодні. Співмешканець є раніше засудженим та наркозалежним, займається виготовленням та реалізацією наркотичних засобів внаслідок чого в квартирі часто збираються сторонні особи. Співмешканець агресивний, часто перебуває під дією наркотичних речовин.

Згідно з інформацією управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області за результатом проведення 12.02.2020 року рейду «Діти вулиці» була відвідана родина ОСОБА_1 та встановлено, що ОСОБА_7 проживає разом з двома дітьми в однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 без газопостачання (у зв`язку із наявністю заборгованості). В помешканні брудно, антисанітарія, стійкий сморід. Шпалери на стінах житлової кімнати брудні. Кімнати завалені старим мотлохом та лахміттям. На кухні купи брудного посуду, ганчір`я. Внаслідок накопичення мотлоху в квартирі майже неможливо пересуватись. В сумісному санвузлі стіни брудні, облуплені. Рукомийник та ванна не дезінфікуються, брудні. На момент перевірки в квартирі були виявлені дві сторонні повнолітні особи, а саме співмешканець, який є раніше судимим, разом з його сестрою. Крім вказаних осіб у квартирі була виявлена малолітня дитина сестри співмешканця. Так, в однокімнатній квартирі у несприятливих, антисанітарних умовах тривалий час проживали три дорослі особи та три дитини. Для проживання, виховання, навчання та розвитку дітей не створені належні умови. Внаслідок безхазяйного ставлення ОСОБА_1 до житла, стан приміщення визнаний таким, що становить загрозу життю та здоров`ю дітей.

Згідно з листом Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 14.02.2020 року №2621/70-2020 12.02.2020 року з метою перевірки інформації по зверненню працівниками ЮП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області спільно з представниками УСД Первомайської міської ради та соціальним представником ПМЦСССДМ було здійснено виїзд за адресою місця проживання відповідачки. На момент виїзду в квартирі знаходилась ОСОБА_7 разом із своїми синами, подругою та її донькою. Під час відвідування було виявлено, що умови не придатні для проживання, а саме: в оселі брудно, антисанітарія, стійкий сморід, помешкання завалене старим мотлохом, безлад. Житлово-побутові умови жахливі та визнані такими, що становлять загрозу життю та здоров`ю дітей. Для проживання дітей не створені належні умови. Діти виявлені брудними на купі лахміття та старого мотлоху. При опитуванні ОСОБА_7 пояснила, що проживає у квартирі разом із двома своїми синами. Співмешканця в неї не має. До квартири інколи приходить її знайомий, який є колишнім наркоманом, лікується від наркотичної залежності та перебуває на методоновій програмі в наркологічному відділенні, та його сестра зі своєю донькою. Більше в квартиру ніхто не заходить. У квартирі наркотичні речовини ніхто не вживає. За результатом відвідування на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 КУпАП. У зв`язку із відсутністю факту вчинення кримінального правопорушення перевірку по клопотанню служби у справах дітей припинено.

За наказом №9 виданим начальником управління у справах дітей 18.02.2020 року дітей відповідачки, у зв`язку із неналежним виконанням нею батьківських обов`язків, поставлено на облік управління у справах дітей, як таких, що опинились у складних життєвих обставинах

Відповідно до клопотання про застосування заходів громадського впливу КЗ «Первомайський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 21.02.2020 року за №102 встановлено, що 12.02.2020 року за направленням ССД МОДА та УСД Первомайської міської ради до центру були доставлені неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При первинному медичному огляді виявлено, що діти брудні, неохайні, одягнені не по сезону, з неприємним запахом. Просять застосувати стосовно ОСОБА_1 заходи громадського впливу у виді застереження про недопустимість порушення прав дітей та запропонувати матері заходи з подолання складних життєвих обставин.

Згідно з листом Управління у справах дітей Первомайської міської ради від 05.04.2020 р. №445/04.01-17 за результатом відвідування 12.02.2020 р. сім`ї ОСОБА_1 , яка разом із дітьми ОСОБА_4 , 2014 р.н., та ОСОБА_3 , 2004 р.н., проживає по АДРЕСА_2 , встановлено що умови для проживання дітей не створені належним чином. Житло відключене від газопостачання. В квартирі повна антисанітарія: бруд, безлад, купа сміття. Через накопичення мотлоху в квартирі майже неможливо просуватись. Діти неохайні, брудні та голодні. В квартирі виявлено сторонню жінку з дитиною. Прийнято рішення про влаштування дітей до Первомайського центру соціального-психологічної реабілітації дітей Миколаївської облдержадміністрації. Батьки ведуть асоціальний спосіб життя та належним чином не виконують батьківські обов`язки, використовують кошти державної соціальної допомоги у спосіб, що суперечить першочерговим інтересам дітей. З ОСОБА_1 у відділі ювенальної превенції Первомайського ВП ГУНП була проведена роз`яснювальна профілактична бесіда. Вона попереджена про правові наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків, провину визнала та зобов`язалась створити сприятливі умови для повернення дітей в сім`ю.

Згідно з інформацією Первомайського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Первомайської міської ради від 06.05.2020 р. №582/05.01-20 фахівцем з соціальної роботи здійснено оцінку потреб сім`ї, з урахуванням якої з ОСОБА_1 проведено інформаційно-роз`яснювальну роботу про необхідність вести здоровий спосіб життя, зробити реструктуризацію боргу за газопостачання, стати на облік до центру зайнятості з метою працевлаштування, навести лад в квартирі, зробити генеральне прибирання та ремонт, проаналізувати своє коло спілкування та негативний вплив асоціальних елементів на стан життєдіяльності сім`ї. ОСОБА_7 була направлена до благодійного фонду «Миколаївський обласний фонд «Здорова нація» з метою подолання наркотичної залежності, нормалізації психоемоційного стану. ОСОБА_7 знехтувала порадами та рекомендаціями фахівця із соціальної роботи, а саме не стала на облік до центру зайнятості, не працевлаштувалась, реструктуризацію боргу не здійснила, помешкання не прибране.

Із акта обстеження умов проживання від 12.02.2020 р. вбачається, що внаслідок заборгованості у квартирі відключене газопостачання. Непридатні умови для проживання. В оселі брудно, антисанітарія, стійкий сморід. Помешкання завалене старим мотлохом. Житлово-побутові умови жахливі та визнанні такими, що становлять загрозу життю та здоров`ю дітей. Для дітей не створені належні умови. Діти виявлені брудними на купі лахміття та старого мотлоху. В помешканні виявлення стороння особа разом із малолітньою дитиною. Мати не має належного впливу на дітей, не забезпечує їх потреб та не враховує інтереси. Мати цілком усвідомлює, що не створила сприятливі умови для проживання дітей. Дана інформація підтверджена фотознімками доданими до акта.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини 02.06.2020 р. обстежити умови проживання родини ОСОБА_1 не вдалось через відсутність її за місцем мешкання.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини 25.06.2020 р. встановлено, що сім`я проживає в квартирі зі зручностями, де повна антисанітарія, житло в занедбаному стані. Водо- та газопостачання в наявності. В помешканні потрібен капітальний ремонт. В кімнатах стоїть неприємний їдючий сморід. Ванна та туалетна кімнати в жахливому стані та потребують капітального ремонту. Продуктам харчування та засобами гігієни сім`я не забезпечена. Санітарний стан помешкання не задовільний. Матір веде асоціальний спосіб життя, не виховує та не забезпечує належним чином своїх дітей. Проходить лікування та реабілітацію від наркозалежності. В ході профілактично-роз`яснювальної роботи ОСОБА_7 зобов`язалась зробити в помешканні косметичний ремонт: все вимити, поклеїти шпалери, побілити стелю, покрасити підлогу та двері. З ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду та попереджено про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини 20.10.2020 р. ОСОБА_7 відмовилась впускати представників управління у справах дітей та соціального фахівця для здійснення обстеження умов мотивуючи тим, що не встигла поклеїти шпалери.

Згідно з довідкою КНП «ПЦМБЛ» ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та приймає препарат "Метадон" за програмою ЗПТ в КНП "ПЦМБЛ".

Із інформації ДНЗ «Первомайський професійний промисловий ліцей» від 20.02.2020 р. №92 вбачається, що син ОСОБА_1 , 2004 р.н., навчається на 1 курсі денної форми навчання, бюджетній основі, денному держзабезпеченні.

Із інформації класного керівника Шевченко Л. про проведену роботу з учнем вбачається, що ОСОБА_3 стоїть на обліку з листопада 2019 р. за незадовільну поведінку. З учнем неодноразово проводились бесіди про правила поведінки на уроках та під час перерви. Розглядалась поведінка учня на загальних зборах групи. Заслуховувався ОСОБА_3 на раді профспілки за гру в карти в класі та неадекватну поведінку на уроках. Були запрошені батьки, але вони не з`явились. У грудні 2019 р. відвідувався за місцем проживання, але двері ніхто не відчинив.

Згідно з характеристикою на ОСОБА_3 , виданою ДНЗ «Первомайський професійний промисловий ліцей» за підписам директора та класного керівника вбачається, що учень навчається на середньому рівні. Пропусків занять теоретичного навчання має мало. Виробничу практику не відвідував. На уроках постійно відволікається грою на телефоні, не працює та заважає іншим. Викладачі скаржаться, що ОСОБА_3 не дає можливості проводити уроки, отримує зауваження, на які не реагує та сперечається. Поводиться не завжди врівноважено та адекватно. В колективі проявляє зверхність над слабшими, забирає їх особисті речі. До старших поводиться з повагою. Має шкідливі звички, палить. Батьки навчанням дитини не цікавляться, батьківські збори не відвідують, до навчального закладу з`являються лише за отримання довідок.

Згідно з довідкою лікаря нарколога від 29.09.2020 р. ОСОБА_3 проведено тест на 6 видів наркотичних речовин та встановлено слабо-позитивний результат.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою на вихованця санаторного дошкільного навчального закладу ясел садка №11 «Зірочка» ОСОБА_4 , 2014 р.н., від 25.02.2020 р. за №01-10/36 розвитком та вихованням дитини займається мати, проте недостатньо. Батьківські збори відвідує не завжди, майже на приймає участі у спільних заходах, виставках, конкурсах, спортивних змаганнях, хоча цікавиться успіхами сина. На прохання виконати доручену справу відкликається неохоче. Дитина недоглянута, неохайна та голодна. В садок мати приводила хлопчика із запізненням, часто від неї відчувався неприємний запах після вживання спиртних напоїв. У вечірні години, зазвичай, за ОСОБА_4 приходив старший брат. Батьки та інші вихованці неодноразово спостерігали неадекватну поведінку матері на вулицях міста в компанії підозрілих осіб.

Згідно з інформацією КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 20.10.2020 р. №177 за результатами обстеження ОСОБА_4 рекомендовано навчання за програмою спеціальних закладів загальної середньої освіти для дітей з особливими освітніми потребами (для дітей з тяжкими порушеннями мовлення). У ОСОБА_4 психологічний стан не стабільний, проявляє агресивність, імпульсивність, важко контролює і регулює свої дії, неспроможній тривалий час утримувати увагу, часто бувають спалахи агресії та гніву, у зв`язку з цим буває некерований, надчутливий до негативного ставлення до себе, має обмежений набір поведінкових реакцій, слабкий контроль над власними емоціями, що інколи несе реальну загрозу життю та здоров`ю дітей і дорослих. За результатом консультації у лікаря психіатра ОСОБА_4 рекомендовано здійснити стаціонарне обстеження та можливо лікування в Миколаївській обласній дитячій психіатричній лікарні №1. Мати ОСОБА_7 від обстеження сина відмовилась.

ОСОБА_4 виписано 02.10.2020 р. направлення на стаціонарне лікування в психіатричному диспансерному відділенні.

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 15.10.2020 р. вона відмовляється від обстеження та можливої госпіталізації сина ОСОБА_4 в Миколаївській обласній психіатричній лікарні.

Відповідно до заяви від 01.07.2020 р. ОСОБА_7 попереджена про приведення житла до ладу для проживання дітей, а саме про необхідність зробити косметичний ремонт, придбати всі продукти харчування та речі для дітей; термін встановлено місяць.

ОСОБА_7 03.03.2020 р. надала письмові пояснення, згідно з якими зобов`язалась відвідувати сина ОСОБА_4 в інфекційному відділенні в адекватному стані без ознак вживання будь-яких речовин; попереджена про адміністративну та кримінальну відповідальність.

ОСОБА_7 20.10.2020 р. надала письмові пояснення, згідно з якими вона не впускає членів комісії на протягом місяця у зв`язку з тим, що не дороблений ремонт, не виконані рекомендації спеціалістів, не створені умови для проживання дітей, не працює.

27.10.2020 р. Управлінням у справах дітей Первомайської міської ради підготовлено клопотання, адресоване Первомайському ВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП.

21.08.2020 р. КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради підготовлено клопотання, яке направлено Управлінню у справах дітей 02.09.2020 р., про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією управління у справах дітей Первомайської міської ради 11.06.2020 року у ході проведення рейду «Діти вулиці» до помешкання ОСОБА_1 потрапити не вдалось. ОСОБА_7 категорично відмовилась впускати в своє житло та не змогла пояснити причини.

03.03.2020 р. ОСОБА_7 попереджена про необхідність не залишати дитину без нагляду та/або в умовах небезпечних для її життя та здоров`я та за відповідальність за недотримання встановлених обов`язків.

Згідно з довідкою Лисогірської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Первомайського району від 30.11.2020 р №449 ОСОБА_9 , 2014 р.н., навчається в 1-А класі і перебуває на неповному державному забезпеченні.

Із психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4 від 02.12.2020 р. за №462 вбачається, що період адаптації проходить важко. Дитина емоційно нестабільна, нестійка, часта зміна настрою, спостерігаються афективні прояви (плач, крик), істеричні прояви, імпульсивність, нетерплячий під час відповідей. На уроках увага розсіяна, мимовільне запам`ятовування, конкретно предметне мислення, у зв`язку з мовним діагнозом виникають труднощі з читання та української мови, важко зливати в склади, друкувати та читати. Взаємовідносини з однолітками утруднені. Часто конфліктує прагне бути завжди першим. Загальна та дрібна моторика потребує корекції.

Із психолого-педагогічної характеристики за результатами педагогічних спостережень, консультацій та діагностики від 15.02.2021 р. №57, наданою Лисогірською спеціальною загальноосвітньою школою-інтернатом Первомайського району Миколаївської обласної ради встановлено, що період адаптації ОСОБА_4 проходив важко, спостерігались скутість та сором`язливість. Хлопчик постійно плакав, кричав без причини. Спостерігалась психомоторна розгальмованість. Емоційний стан був нестабільний, нестійкий, характеризувався частою зміною настрою без видимих на те причин, спостерігались афективні прояви (плач, крик) істеричні прояви, імпульсивність, нетерплячість. При виникненні труднощів - нервозність, крик, плач. Розмови про сім`ю викликали сум, тривогу, неспокій. Мама та брат відвідували ОСОБА_4 двічі. При кожній зустрічі мамою давались обіцянки (подарунок на день Святого Миколая, одяг, іграшки), які вона не виконувала, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 починались істерики. Під час телефонних розмов мама не цікавилась станом здоров`я та успіхами дитини. На даний час емоційний стан дитини покращився, хлопчик вчиться керувати своїми емоціями, адекватно реагувати на зауваження дорослих, але ще не завжди в нього це виходить, менше плаче, кричить. Із задоволенням працює на уроці ЯДС та математиці. З однолітками стосунки ще напружені, але вже активніше контактує з дітьми.

Висновком органу опіки та піклування від 04.11.2020 року визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, позбавити ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до її дітей - неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідок ОСОБА_11 зазначила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поступили до КЗ "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" 12.02.2020 року; психологічний стан у ОСОБА_4 був нестабільний; мати дітей відвідувала, але не виконувала обіцянок щодо вжиття заходів для повернення дітей додому; у ОСОБА_3 було виявлено слабо-позитивні результати аналізу на вживання наркотичних речовин.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що 12.02.2020 року входила до складу комісії, яка оглядала місце проживання відповідачки та її дітей; умови в квартирі незадовільні; в квартирі перебували сторонні особи; відповідачка не співпрацює із ПМЦСССДМ, рекомендації не виконує; повторно провести огляд приміщення не вдалося через заперечення відповідачки.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що 12.02.2020 року входив до складу комісії, яка оглядала місце проживання відповідачки та її дітей; умови проживання незадовільні; в квартирі перебували сторонні особи; відповідачка була у неадекватному стані.

У судовому засіданні заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначив, що мама - відповідачка у справі - стала спілкуватися з людьми, які на неї мають негативний вплив; раніше вони добре жили: мама, малолітній брат ОСОБА_4 та він; мама купувала одяг, книги; завжди були гарні стосунки між усіма членами родини; в центрі реабілітації дітей умови проживання хороші; за мамою та за братом сумує; вважає недоцільним позбавляти маму батьківських прав щодо нього та його брата, оскільки мама ще може все виправити і у них на це є бажання, він буде мамі допомагати.

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме наявність ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 на теперішній час перебуває у Лисогірській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті Первомайського району Миколаївської обласної ради, а неповнолітній ОСОБА_3 у КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Відповідачка не забезпечує дітям належних умов для проживання, не дбає про їх гігієну та стан здоров`я. У квартирі, де вона проживає, не створено умов для перебування у ній дітей, їх освіти та розвитку. Приміщення потребує ремонту, прибирання, перебування у цьому житлі за теперішніх умов є небезпечним для життя та здоров`я дітей. ОСОБА_7 ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей.

Виходячи з аналізу викладених обставин справи розлучення відповідачки з дітьми у даному разі є необхідним в інтересах самих дітей з метою забезпечення їм належних умов проживання, навчання і медичного догляду та недопущення страждань дітей через відсутність піклування та неповноцінне виховання.

Відповідачка проігнорувала рекомендації соціальних працівників, хоча їй надавались строки для приведення житла до ладу та виправлення її поведінки. Вона не прибрала житло, не зробила у ньому ремонт, не працевлаштувалась, не придбала необхідних речей для дітей, не забезпечила необхідні умови для їх навчання.

Водночас відповідачка погоджується, що вона не створила належних умов проживання дітей, але вона любить своїх синів та вживає заходів щодо подолання скрутних життєвих обставин. Неповнолітній син відповідачки ОСОБА_3 , 2004 року народження, також зазначив, що недоцільно позбавляти його матір батьківських прав щодо нього та його малолітнього брата ОСОБА_4 , 2004 року народження.

Крім того, доказів щодо здійснення соціального супроводу сім`ї відповідачки та його результатів суду не надано. Також не надані докази на підтвердження притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.

Суд вважає, що наведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування тимчасового заходу як відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, який здійснюється на підставі статті 170 СК України, в якнайкращих інтересах дитей з метою охорони їхнього фізичного та психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку, а не позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом.

Так, частина 1 статті 170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також, в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Аналізуючи обставини справи, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд вважає за доцільне застосувати такий тимчасовий захід як відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, мета якого є захист прав та інтересів дітей.

При цьому суд зазначає, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей матір`ю (ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання та догляду за дітьми, приведення житлових умов до стану, придатного для проживання дітей, забезпечення належених умов для навчання та розвитку дітей, забезпечення дітей необхідними речами та продуктами харчування, зміна поведінки матері щодо способу життя) суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дітей.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, враховуючи викладене, матеріальний стан відповідачки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення старшою дитиною повноліття; рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

- позов Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, як органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області, до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити частково;

- відібрати у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав, та передати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Виконавчому комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, як органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської, області для подальшого влаштування;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2020 року та до досягнення старшою дитиною повноліття на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника) на утриманні якої будуть перебувати діти;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.);

- у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Інформація про сторін:

позивач: Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, як орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області: вул. Грушевського, 3, м. Первомайськ, Миколаївська область;

відповідачка: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11.05.2021 р.

Суддя Т.Ю. Фортуна