1Справа № 335/769/21 2/335/1187/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кальченка Андрія Володимировича, до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 року ОСОБА_1 (наділі за текстом Позивач), в особі представника адвоката Кальченка А.В. звернулася до суду з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (надалі за текстом Відповідач 1), Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (надалі за текстом Відповідач 2), про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

02.04.2019 р. від держаного виконавця Гнідаш Ю.П., позивач дізналась, що ГУ ДФС у Запорізькій області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Запорізькій області, пред`явило до виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52330-56 від 16.11.2018 року (далі- Вимога-1) зі сплатити єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 15 819 грн. 54 коп.

Оскільки самої вимоги Позивач не отримувала, вона звернулася до посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області з проханням роз`яснити підстави для нарахування недоїмки.

Посадові особи ГУ ДФС у Запорізькій області повідомили позивачу, що нібито з вересня 1993 року вона зареєстрована в якості приватного підприємця, та оскільки відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок не сплачувала - їй була нарахована недоїмка за 2017 - 2018 роки.

ОСОБА_1 ніколи підприємницькою діяльністю не займалась і заяв про реєстрацію її в якості приватного підприємця ніколи не підписувала. Єдиний дохід Позивача - це заробітна плата, яку вона отримує за трудовим договором.

Позивач звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про скасування Вимоги 1.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі №280/1668/19, вимога була скасована. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року рішення від 18.06.2019 року залишено без змін.

Незважаючи на наявність рішення суду, нарахований борг податковим органом скасовано не було.

23.08.2019 року ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52330-56 від 14.08.2019 року (далі - Вимога-2) про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23 785 грн. 08 коп.

Підстава для складання Вимоги-2 таж сама, що і при складанні Вимоги-1.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року по справі № 280/4301/19 Вимога-2 була визнана протиправною та скасована.

26.11.2019 року ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52330-56 від 15.11.2019 року (далі - Вимога 3), про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 26 539 грн. 26 коп..

Підстава для складання Вимоги-3 таж сама, що при складанні попередніх вимог.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року по справі № 280/5957/19 Вимога - 3 була скасована.

25.02.2020 року Позивач отримала вимогу ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-52330-56 від 18.02.2020 року (далі - Вимога-4), на суму 29293 грн. 44 коп. Вказана вимога охоплювала весь період нарахування Позивачу недоїмки за несплату єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування починаючи з 2017 року по лютий 2020 року.

Рішенням Державної податкової служби України від 09.04.2020 року, Вимога-4 також була скасована у зв`язку із її незаконністю та зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку Позивача, але це зроблено не було.

27.11.2020 року ОСОБА_1 отримала від ГУ ДПС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2020 року №Ф-52330-56 (далі - Вимога-5) про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 35588 грн. 74 коп.

Рішенням Державної податкової служби України від 23.12.2020 року, Вимога-5 також була скасована в зв`язку із її незаконністю та зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку Позивача, але до теперішнього часу це зроблено не було.

Позивач у позові зазначає, що кожного разу, незважаючи на рішення суду, а потім і рішення Державної податкової служби України відповідач продовжував збільшувати розмір недоїмки за нібито несплату позивачем єдиного внеску за загальнообов`язкове державне соціальне страхування, окрім того не виконуючи доручення ДПС України, що є обов`язковими до виконання, в частині приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку позивача, Відповідач 1 продовжує свою протиправну діяльність.

Наслідком вищезазначеної тривалої протиправності з боку Відповідача-1 стало формування у Позивача стійкого переконання в неможливості врегулювання відносин з податковим органом та захисті своїх прав у спосіб інший ніж судовий.

Посилаючись на те, що відчуття беззахисності, тривоги, правової невизначеності, беззаконня, що зумовило необхідність захисту своїх законних прав, відстоювання своїх інтересів у судовому порядку, з витрачанням на це значного часу та зміни звичного способу життя безумовно спричинило Позивачу моральну шкоду, позивач просить сягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою судді від 28.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зокрема через несплату судового збору.

09.02.2021 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Ухвалою судді від 10.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, постановлено провести перше судове засідання 25.03.2021, без повідомлення (виклику) сторін.

05.03.2021 року від ГУ ДПС України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на наступне.

ГУ ДПС у Запорізькій області були винесені вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 №Ф-52330-56 на суму 29293,44 грн. та від 23.11.2020 №Ф-52330-56 на суму 35588,74 грн.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 09.04.2020 року №12730/6/99-00-08-06-01-06 вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52330-56 від 18.02.2020 на суму 29293,44 гривень була скасована. Рішенням було зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів та зборів та інтегровану картку платника, але з урахуванням відповіді від державного реєстратора та Головного управління Пенсійного фонду щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця.

З метою забезпечення актуальності реєстраційних даних фізичних осіб-підприємців, які перебувають на обліку та по яким не надходили відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зняття з обліку. Мелітопольським управлінням ГУ ДПС у Запорізькій області були направлені запити по ФОП ОСОБА_1 до Мелітопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської ради Запорізької області.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було скасовано та відкликано вимогу №Ф-52330-56 від 18.02.2020 в ІТС «Податковий блок», проте враховуючи той факт, що було отримано підтвердження реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи - підприємця від державного реєстратора та Головного управління Пенсійного фонду, облікові дані інформаційної системи органу доходів та зборів та інтегрована картка платника були залишені без змін.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 23.12.2020 року №36117/6/99-00-06-03-01-06 вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52330-56 від 23.11.2020 на суму 35588,74 гривень була скасована. Рішенням було зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів та зборів та інтегровану картку платника.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області було скасовано та відкликано вимогу №Ф-52330-56 від 23.11.2020, а також приведено у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів та зборів та інтегровану картку платника ОСОБА_1 .

Отже, ГУ ДПС у Запорізькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) скасовано.

Щодо винесених вимог про сплату боргу (недоїмки) від 16.11.2018 №Ф-52330-56, від 14.08.2019 №Ф-52330-56, то дані вимоги про сплату боргу (недоїмки) виносилися ГУ ДФС у Запорізькій області, а тому ГУ ДПС у Запорізькій області не може відповідати за дії вчинені іншим державним органом.

Від представника Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області 05.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача посилається на те, що підстави для залучення Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області відповідачем по даній справі відсутні, з нижчевикладених підстав.

Механізм виконання органами Державної казначейської служби України рішень про стягнення коштів державного бюджету визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Крім того, відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Казначейству в Національному банку України для обліку та здійснення розрахунків в системі електронних платежів НБУ, Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється Казначейством. Отже, підстави для здійснення безспірного списання коштів за судовими рішеннями про стягнення шкоди з єдиного казначейського рахунку, відкритого в Національному банку України, відсутні.

Також, у разі винесення судового рішення про задоволення позовних вимог невірне визначення органу Державної казначейської служби України, який має бути відповідачем по справі (та відповідно боржником у виконавчому документі), унеможливить виконання судового рішення. Зазначення Головного управління боржником у виконавчому документі, стягнення за яким має проводитись з рахунку, відкритого на їм`я іншої юридичної особи - Державної казначейської служби України, унеможливить виконання такого судового рішення.

Щодо стягнення моральної шкоди представником відповідача зазначено про те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок розміру грошового відшкодування моральної шкоди та невідомо з яких міркувань позивач виходив при визначенні розміру відшкодування такої шкоди. Також не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння моральних страждань, втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків через діяльність або бездіяльність державних органів, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Отже, на думку представника відповідача позовні вимоги не можуть бути задоволені у зв`язку з їх неналежним обґрунтуванням, а стягнення заявленої до відшкодування суми призведе до економічно необґрунтованих збитків Державного бюджету України.

Згідно відповіді представника позивача ОСОБА_1 на відзив ГУ ДПС У Запорізькій області, який надійшов на адресу суду 24.03.2021 року, представник позивача просить позов задовольнити та зазначає про те, що викладені у відзиві на позовну заяву посилання не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

Твердження Відповідача-1, що Вимоги ним були скасовані та відкликані самостійно не відповідає дійсності. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року по справі № 280/5957/19, копія якого надавалась до позовної заяви, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2019 року № Ф-52330-56, Винесену ГУ ДПС у Запорізькій області. Крім того, до позовної заяви додавались рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 09.04.2020 року та від 23.12.2020 року, які свідчать про те, що Вимоги були скасовані лише після звернення Позивача зі скаргами у адміністративному порядку.

Також, ГУ ДПС у Запорізькій області було зобов`язано привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органів доходів та зборів та інтегровану картку платника ОСОБА_1 , згідно вимог чинного законодавства.

Однак, посилаючись на листи від державного реєстратора та ГУ Пенсійного фонду, які до відзиву на позовну заяву додані не були, Відповідач-1 визнає, що облікові дані інформаційної системи органів доходів та зборів та інтегровану картку платника ОСОБА_1 у відповідність не приведено.

В рішеннях Запорізького окружного адміністративного суду зазначено, що єдиною підставою вважати Позивачку підприємцем є наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідного запису. Відсутність в Реєстрі запису про те, що Позивачка займається підприємницькою діяльністю є достатньою підставою для скасування реєстрації Позивачки в реєстрі страхувальників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи підприємця.

Представник позивача зазначає про те, що рішення в повному обсязі не виконані, реєстрація Позивачки в реєстрі страхувальників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як фізичної особи - підприємця до теперішнього часу не скасована, через що існує реальна загроза, що через деякий час Позивачка отримає чергове повідомлення-рішення про нарахування їй недоїмки як особі, що нібито займається підприємницькою діяльністю, що також є додатковою підставою для переживань з боку Позивачки, яка тривалий час знаходиться у напруженому психічному стані.

Також представник позивача зазначає про те, що за результатами реорганізації податкових органів, на даний час саме Головне управління ДПС у Запорізькій області є правонаступником Головного управління ДФС у Запорізькій області відповідно до повноважень.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізької області та встановлено новому співвідповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, перше судове засідання відкладено на 29.04.2021.

Станом на 29.04.2021 відзив на позовну заяву від Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на адресу суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 16.11.2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52330-56, відповідно до якої станом на 23 січня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 15819,54 грн. Вимога сформована на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі №280/1668/19, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16 листопада 2018 року №Ф-52330-56, винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в адміністративній справі №280/1668/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, залишено без задоволення, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року в адміністративній справі №280/1668/19 залишено без змін.

Висновок судів першої та апеляційної інстанції у зазначеній справі ґрунтується на тому, що наявні докази в матеріалах справи у їх сукупності не підтверджують факту, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

14.08.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52330-56, відповідно до якої станом на 31 липня 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 23785,08 грн. Вимога сформована на підставістатті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року у справі №280/4301/19, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2019 №Ф-52330-56, винесену Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

ГУ ДФС у Запорізькій області 15.11.2019 сформовано вимогу щодо ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-52330-56 на загальну суму 26539,26 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року, яке набрало законної сили, у справі №280/5957/19 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.11.2019 №Ф-52330-56, винесену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

ГУ ДПС у Запорізькій області 18.02.2020 року сформовано вимогу №Ф-52330-56 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 29293,44 грн.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2020 року №Ф-52330-56 09.04.2020 року ДПС України прийнято рішення про задоволення скарги та скасування зазначеної вимоги. Зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податку, згідно вимог чинного законодавства.

ГУ ДПС у Запорізькій області 23.11.2020 року сформовано вимогу №Ф-52330-56 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 35588,74 грн.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2020 року №Ф-52330-56 ГУ 23.12.2020 року ДПС України прийнято рішення про задоволення скарги та скасування зазначеної вимоги. Зобов`язано ГУ ДПС у Запорізькій області привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податку, згідно вимог чинного законодавства.

Як підставу звернення до суду з позовом позивач зазначає, що внаслідок вказаних дій податкового органу, які визнані судом та в адміністративному порядку незаконними, позивач весь час відчуває душевний неспокій і знаходиться у стресовому стані, через неправомірні дії Відповідачів позивачу п`ять разів довелося відновлювати свої порушені права, вона зверталася за правовою допомогою, з позовами до суду, зі скаргами до ДПС України, що вимагало від неї додаткового часу, зусиль та витрат. Окрім того, у зв`язку з тим, що у позивача виявлено низку захворювань, то їй необхідно уникати стресових ситуацій, однак через дії Відповідачів та стресова ситуація, у якій знаходиться Позивач, є більш травмуючою для останньої.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачеві посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив та чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, зокрема через порушення принципу належного урядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Саме така правова позиція викладена ВС у постанові від 21 квітня 2021 року, справа № 227/2918/19.

На підставі досліджених доказів суд встановив, що податковими органами протягом 2019-2020 років п`ять разів виносилися вимоги про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки), які у подальшому були визнані неправомірними та скасовані як у судовому, так і в адміністративному порядку. При цьому, не дивлячись на встановлення Запорізьким окружним адміністративних судом, ще при розгляді першого позову ОСОБА_1 , неправомірних дій податкового органу щодо складання вимоги про сплату боргу (недоїмки), орган державної влади та його посадові особи, належних заходів для подальшого недопущення прав позивача не вжили та продовжували складати відповідні вимоги, які у подальшому були скасовані.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 , згідно виписки з її амбулаторної карти, має ряд захворювань, через які, вже знаходиться у вразливому стані.

Окремо, суд враховує, що ГУ ДПС у Запорізькій області до відзиву на позовну заяву не було додано доказів, що ними виконано рішення ДПС України від 09.04.2020 та 23.12.2020 щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органів доходів та зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , згідно вимог чинного законодавства, що у свою чергу не може унеможливити подальших неправомірних дій податкового органу стосовно ОСОБА_1

ГУ ДФС України в Запорізькій області відзиву на позовну заяву взагалі не надало.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України, у даному випадку позивач довів факт протиправної поведінки стосовно нього, які описані у ст. ст. 23, 1167 ЦК України у вигляді підстав для відшкодування спричиненої моральної шкоди, яка в таких випадках презюмується.

Між тим, органи державної влади Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області та Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, на яких покладається процесуальний тягар доказування правомірності таких дій (бездіяльності) посадових (службових) осіб та спростовування презумпції своєї вини у заподіянні шкоди, доводи позивача не спростували не довели правомірність своїх дій.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій справі, вимог розумності і справедливості, суд встановивши, що внаслідок неодноразових незаконних дій ГУ ДФС У Запорізькій області та ГУ ДПС у Запорізькій області позивач зазнавала душевних страждань, враховуючи порушення прав ОСОБА_1 , характеру і обсягу її страждань вважає за необхідне відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.».

Отже, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 753/9824/17 (провадження № 61-693св20).

З урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., тому пропорційно до задоволених позовних вимог з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 454,00 грн. (10000,00 * 908,00 / 20000,00 = 454,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-265, 352-356,ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кальченка Андрія Володимировича, до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29 квітня 2021 року.

Суддя К.В. Гашук