ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2486/21
Провадження № 22-ц/4820/1850/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/2486/21 апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Порозовим Дмитром Вікторовичем на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг в розмірі 45591 грн 31 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до банку та підписав Анкету-заяву № б/н від 21 січня 2011 року, згідно якої отримав кредитну карту з початковим кредитним лімітом, який в подальшому було неодноразово збільшено та зменшено. Це підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, доданої до позовної заяви.

Також зазначав, що відповідач при зверненні до банку, підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають Договір про надання банківських послуг. Таким чином позивач вважав, що позичальник своїм підписом підтвердив ознайомлення та надання йому документів щодо умов кредитування в письмовому вигляді. Крім того, 05 лютого 2010 року відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold loyalty» та Паспорт споживчого кредиту. Отже, ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 18 000 грн, який в подальшому було збільшено до 45 100 грн та зменшено до 0,00 грн, для користування кредитним картковим рахунком він отримав кредитну картку, яка також в подальшому перевипускалася.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Порядок внесення змін до умов договору передбачений п. 1.1.3.2.3 Договору.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.

Однак, свої зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору відповідач станом на 04 січня 2021 року має кредитну заборгованість в розмірі 45 591 грн 31 коп, яка складається з 34 760 грн. 64 коп. заборгованості за кредитом, 10 830 коп 67 коп заборгованість за простроченими відсотками, вказаний розмір заборгованості банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 45 591 грн 31 коп заборгованості по кредиту та судовий збір в сумі 2270 грн.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Порозов Д.В. подали апеляційну скаргу на таке рішення суду першої інстанції, вважають, що судом невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, проігноровано правові висновки щодо кредитних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) та від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, адже матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився та погодився з Умовами та правилами користування кредитними коштами, оскільки у заяві позичальника від 21 січня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 процентна ставка, порядок нарахування неустойки, в тому числі пені та штрафів не зазначені. Посилання банку, на роздруківку із сайту позивача щодо Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з тарифів не є належними доказами досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитування, з огляду на їх мінливий характер, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору. Також, згідно виписки по рахунку, ОСОБА_1 було використано грошові кошти в сумі 395 666 грн 73 коп, а повернуто банку 446 484 грн, що свідчить про наявність переплати та повернення позичальником тіла кредиту в повному обсязі. Крім того, оскільки розмір та умови сплати сторонами відсотків за користування кредитом, пені та штрафу сторонами не погоджувалися, тому не підлягає задоволенню вимога банку про стягнення відсотків за користування кредитом.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову.

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просять її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки до даних правовідносин не можуть застосовуватись правові позиції, висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, тому що в даній справі сторонами не заперечується факт укладення договору б/н від 21 січня 2011 року, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 21 січня 2021 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

При цьому, 30 червня 2011 року ОСОБА_1 , підписав Довідку про умови кредитування з використання кредитної картка «Універсальна Gold loyalty» згідно якої розмір базової процентної ставки за кредитом становить 2,5 % в місяць, розмір щомісячних платежів становить 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн , строк внесення коштів до 25 числа кожного місяці наступного за звітним, комісія за зняття коштів 4% від суми операції, визначений розмір пені та штрафів за несвоєчасне погашення заборгованості.

До анкети-заяви Банк додав дану довідку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифів, а також Паспорт споживчого кредиту.

Позичальник, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, початковий розмір якого становив 18 000 грн, вказаний розмір кредитного ліміту в подальшому був збільшений до 45 100 грн та зменшений до 0, 00 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_1 було видано кредитну картку, яка неодноразово перевипускалася, остання картка видана з терміном дії до 07/22 року.

Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

За розрахунком Банку, доданим до позову, станом на 04 січня 2021 року ОСОБА_1 має кредитну заборгованість в розмірі 45 591 грн 31 коп, яка складається з 34 760 грн. 64 коп. заборгованості за кредитом, 10 830 коп 67 коп заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами АТ КБ «ПриватБанк» надав суду: розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 30 червня 2019 року та станом на 04 січня 2021 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21 січня 2011 року, довідку про умови кредитування, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, Витяг з Тарифів, Паспорт споживчого кредиту, виписку по рахунку.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, оскільки надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту також не свідчить про досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору з огляду на наступне.

Згідно ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

Отже, за змістом даної норми паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

На підставі викладеного, слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і тарифи обслуговування кредитних карт не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, банком на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами надано Довідку про умови кредитування від 30 червня 2011 року, згідно якої сторони погодили, що базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% в місяць.

Проте, як вбачається з самого розрахунку заборгованості, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, нараховувався з 31 жовтня 2011 року в розмірі 2,5 % в місяць або 30% на рік, з 01 квітня 2013 року по 01 вересня 2014 року процентну ставку було зменшено до 2,3% в місяць - 27,60% річних, з 01 вересня 2014 року по 01 квітня 2015 року збільшено до 2,7% в місяць 32, 40% річних, з 01 квітня 2015 року по 01 листопада 2015 року ще збільшено до 3,5% в місяць - 42 % річних, з 01 листопада 2015 року по 20 березня 2016 року понижено до 2,7% в місяць 32, 40% річних, з 20 березня 2016 року по 31 липня 2020 року збільшено до 3,5% в місяць або 42 % річних, з 01 серпня 2020 по 04 січня 2021 року знижено до 3,4% в місяць або 40,8% річних.

З врахуванням заборгованості по кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, яка змінювалася позивачем в односторонньому порядку було нараховано заборгованість по процентах.

Таким чином, позивачем з 01 вересня 2014 року розмір процентної ставки за користування кредитними коштами банком в односторонньому порядку змінювався, а тому заборгованість за процентами нарахована в більшому розмірі ніж 2,5% в місяць або 30% річних, що не передбачено умовами кредитного договору, а тому такий розрахунок в частині збільшення та зменшення процентної ставки не може бути взятий до уваги судом як належний та допустимий доказ розміру наявності заборгованості позичальника перед банком.

Іншого розрахунку чи інших письмових доказів банк суду не надав, а суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, оскільки відповідач періодично брав кредитні кошти і повертав їх, а банк нараховував тіло та проценти з урахуванням процентної ставки, яка між сторонами не була погоджена. Тому, самостійно порахувати суму заборгованості по тілу кредиту і відсотках з врахуванням специфіки даних правовідносин між банком і клієнтом при надання такого виду банківських послуг не є можливим, оскільки для цього потрібні спеціальні знання.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді можливість збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами.

Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Із виписки по руху грошових коштів вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, в період з 30 червня 2011 року по 01 грудня 2020 року, періодично погашаючи кредитну заборгованість, таким чином ОСОБА_1 за цей проміжок часу витрачено 395 666 грн 73 коп кредитних коштів, а повернуто банку 446 484 грн, отже кошти повернуті банку в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставини справи, так як нарахована банком заборгованість за тілом кредиту та відсотками не відповідає умовам, погодженим сторонами при наданні кредитних коштів, відповідно до підписаної ОСОБА_1 заяви.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Порозовим Дмитром Вікторовичем, задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

В позові Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Судді А.М. Костенко О.І. Талалай Т.В. Спірідонова