Справа № 700/729/21
Провадження № 2/700/337/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/729/21, провадження №2/700/337/21 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Будище, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Будище, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,1533 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будищенської сільської ради, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371. Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Однак, про наявність спадкового майна він довідався в кінці 2020 року, оскільки на день смерті батька йому виповнилося лише 12 років. Звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, при зверненні до нотаріальної контори отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оскільки вони були втрачені. Крім того, нотаріус звернув його увагу на те, що у державному акті, його батько вказаний як ОСОБА_4 , замість вірного ОСОБА_3 .

За таких обставин він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить встановити, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371, виданий на підставі розпорядження Лисянської районної державної адміністрації №48 від 12.02.2003 року на ім`я ОСОБА_4 належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи в установленому законом поядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.03.2007 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,1533 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Будищенської сільської ради, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371 був виданий на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 01.03.2021 року №50, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був постійним жителем с.Будище Лисянського (Звенигородського) району Черкаської області. ОСОБА_4 у с.Будище Лисянського (Звенигородського) району ніколи не був зареєстрований та не проживав.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371 помилково було видано на ім`я ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи в порядку окремого провадження, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю необхідне позивачу з метою реалізації їх права на спадщину за законом та подальше розпорядження спадковим майном.

Зважаючи на вказані обставини, які підтверджені зібраними у матеріалах справи доказами, дані вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1533 га, розташованої на території Будищенської сільської ради, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371.

Спадкодавець за життя заповіту не залишив.

Позивач як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину та фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, так як проживав до моменту смерті разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками виконавчого комітету Будищенської сільської ради №410 від 18.11.2020 року та №421 від 24.11.2020 року.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 07.11.2020 року за №1713/02-31 позивач звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З оголошення в громадсько-політичній газеті «Понад Тікичем» вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371 виданий на ім`я ОСОБА_4 був втрачений.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ч.1 ст.1225 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1261,1269, 1270 ЦК України, стст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 200,206,263, 264, 265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лисянської селищної ради с.Будище, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371, виданий на підставі розпорядження Лисянської районної державної адміністрації від 12.02.2003 року №48 на ім`я ОСОБА_4 належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом право власності наземельну ділянку площею 2.1533 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адмінмежах Будищенської сільської ради, кадастровий номер :03:000:0125, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №013371, виданого на ім`я ОСОБА_4 , який належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Бесараб