Справа № 329/117/21
Провадження 2/329/82/2021
08 червня 2021р. смт. Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області
у складі: головуючого - судді Ломейка В.В.,
при секретарі - Богдан І.І.,
представника позивача Тивоненко Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики у розмірі 6 249,48 доларів США з яких: 4 902,71 доларів США сума основного боргу, 1 346,77 доларів США 3% річних, а також судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 отримав грошові кошти у розмірі 64 000 грн., що було еквівалентно 7 870 доларів США та які зобов`язався повернути до 01.08.2013р., а у випадку відсутності можливості для розрахунку розрахуватись належним йому майном.
У період з листопада 2013р. по травень 2020р. відповідачем було частково повернуто 2 967,29 доларів США: 03.11.2013р.- 560 доларів США, 22.06.2015р. 1000 доларів США, 15.11.2017р. 1370 доларів США, 11.05.2020р. 1000 грн., що еквівалентно станом на 11.05.2020р. 37,29 доларів США.
Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача, ОСОБА_2 не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.55).
Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток (а.с.42,54).
Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до письмової розписки від 16.01.2013р. ОСОБА_3 , серія паспорту НОМЕР_1 виданий 15.12.2008р. Чернігівським РВ ГУМУС України в Запорізькій області позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 64 000 грн., що станом на 16.01.2013р. було еквівалентно 7 870 доларів США з терміном повернення позики до 01.08.2013р. Укладання договору позики підтверджується оригіналом розписки від 16.01.2013р. (а.с.33).
Таким чином, вищевказана розписка підтверджує боргове зобов`язання та містить умови отримання відповідачем коштів в борг із зобов`язанням їх повернення
Згідно з ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено розпискою позичальника.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі№ 6-1967цс15.
Дослідивши укладену між сторонами розписку суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали 16.01.2013 р. договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 64 000 грн., що станом на 16.01.2013р. було еквівалентно 7 870 доларів США з терміном повернення позики до 01.08.2013р
Укладення договору позики та факт передачі коштів підтверджується розпискою від 16.01.2013 р., що відповідає вимогам ч. 2 ст.1047 ЦК України (а. с. 24).
Строк повернення коштів у розписці визначений 01.08.2013р.
Верховний Суд України 18.10.2017 р. при розгляді справи № 6-1662 цс17 висловив правову позицію про те, що відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеними з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідач частково повернув позивачу 2 967,29 доларів США: 03.11.2013р.- 560 доларів США, 22.06.2015р. 1000 доларів США, 15.11.2017р. 1370 доларів США, 11.05.2020р. 1000 грн., що еквівалентно станом на 11.05.2020р. 37,29 доларів США, що підтверджується записом, зробленим позивачем у тексті розписки.
З урахуванням повернення відповідачем 2 967,29 доларів США за розпискою, борг перед позивачем залишився у розмірі 4 902,71 доларів США.
Можливість стягнення боргу за розпискою в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».
Станом на час подачі позову до суду, а також під час розгляду справи у суді відповідач борг з позики позивачеві не сплатив.
Таким чином, судом встановлені порушення відповідачем обов`язків, що витікають з договірних відносин за договором позики і тому заборгованість за договором позики від 16.01.2013 р. підлягає стягненню з ОСОБА_3 у примусовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин підлягає стягненню сума 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 02.08.2013р. по 01.02.2021р. у розмірі 1 346,77 доларів США за борговою розпискою зі строком виконання до 01.08.2013р. ( з 02.08.2013р. по 02.11.2013р. 92 дні = 59,51 доларів США, з 03.11.2013р. по 21.06.2015р. - 595 днів = 357,49 доларів США, з 22.06.2015р. по 14.11.2017р. 876 днів = 454,32 доларів США, з 15.11.2017р. по 10.05.2020р. 907 днів = 368,26 доларів США, з 11.05.2020р. по 01.02.2021р. 266 днів = 107,19 доларів США).
Правомірність нарахування 3 % річних і їх стягнення саме в іноземній валюті підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та ОСОБА_3 зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язання відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, що також узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі №648/1102/19 від 12.02.2020р.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та узгоджується з постановою Верховного Суду у справі №648/1102/19 від 12.02.2020р.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі ОСОБА_2 і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги, договором №04/01 про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2021р., переліком та вартістю послуг за договором від 25.01.2021р., актом №1 надання послуг до договору №04/01 від 04.01.2021р. про надання правової допомоги від 04.02.2021р., копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до детального опису послуг, наданих адвокатом, для надання правничої допомоги адвокатом витрачено 15 год.: консультація та правовий аналіз документів 3 год. - 3000,00 грн., складання листа-вимоги про виконання прострочених грошових зобов`язань за розпискою 3 год. 3000,00 грн., підготовка та подання позовної заяви в суд 7 год. - 7000 грн., підготовка до подачі позову (роздрукування, сканування письмових доказів, завіряння копій документів) 2 год. 2000,00 грн., представництво інтересів клієнта у суді ( незалежно від тривалості засідання та його виду) 2500 грн.
Порядок сплати клієнтом гонорару та компенсації витрат адвокату передбачений додатком до договору про надання професійної правничої допомоги № 04/01 від 04.01.2021р. - протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 500 грн.
Крім того, напідставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 758,13 грн.
Керуючись ст. ст. 3,4, 11-13, 19, 81, 137, 141, 263, 265, 279, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість за борговою розпискою від 16.01.2013р. у сумі 6 249,48 доларів США з яких: 4 902,71 доларів США сума основного боргу, 1 346,77 доларів США 3% річних.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Ломейко