ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/1047/20
Провадження № 22-ц/4820/1808/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року (суддя Шевчик О.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Позов мотивовано тим, що вона, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю третьої групи, має поганий стан здоров`я у зв`язку з чим потребує постійного медичного лікування. Єдиним доходом є пенсія по інвалідності, якої ледь вистачає на продукти харчування. Вказаних коштів не вистачає на ліки та одяг, а тому вона потребує матеріальної допомоги від доньки.

Відповідачка ОСОБА_2 є її донькою, працездатна, проживає окремо від неї, не піклується про неї, не допомагає, має у власності рухоме та нерухоме майно, тому є підстави для стягнення з відповідачки аліментів на її утримання, оскільки отримуваних нею коштів не достатньо для забезпечення її життєдіяльності з урахуванням постійного лікування.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, однак позивачка на підтвердження необхідності сторонньої матеріальної допомоги доказів не надала, її щомісячні витрати не перевищують розмір її доходів у вигляді пенсії, орендної плати яку вона отримує за здачу в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність у неї ІІІ групи інвалідності встановленої безстроково, внаслідок чого зроблено помилковий висновок про відсутність хронічних захворювань, а у зв`язку з цим необхідності сторонньої матеріальної допомоги. Судом не враховано, що вона отримує соціальні послуги на безоплатній основі, проте окремо несе витрати на проїзд соціальних працівників та деякі їхні послуги, зокрема: пального на покіс трави, порубки дров. Також вважає недоведеними та безпідставними посилання відповідача про те, що вона належним чином не виконувала батьківський обов`язок, при цьому вказувала, що аліменти на утримання доньки вона отримувала лише до 1993 року, в подальшому до досягнення відповідачкою повноліття всі витрати на лікування, навчання доньки несла вона самостійно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ №0055932 ОСОБА_1 31 березня 2020 року встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, безстроково.

Згідно довідки, виданої Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області (Ярмолинецький район) ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за інвалідністю з січня 2020 року по травень 2020 року в розмірі 1638 грн., листопад 2020 року - 1712 грн., з грудня 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 1769 щомісячно.

ОСОБА_1 перебуває на обслуговуванні в Ярмолинецькому територіальному центрі соціального обслуговування та отримує соціальні послуги на безоплатній основі.

З інформації вказаної у листі Департаменту охорони здоров`я №Т/720 від 19 жовтня 2020 року вбачається, що 20 липня 2020 року ОСОБА_1 було встановлено діагноз «Алергічний контактний дерматит, викликаний укусом комах Бешиха» та призначено лікування. Під час повторного звернення пацієнтки до лікаря діагностовано покращення її стану.

Відповідно до довідки Ярмолинецького районного центру первинної медико-санітарної допомоги №182 від 04 травня 2020 року ОСОБА_1 в період з 30 грудня 2019 року по 08 січня 2020 року знаходилась на денному стаціонарному лікуванні.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником земельної ділянки площею 0,7714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Косогірської сільської ради, є власником земельної ділянки площею 2,0669 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Косогірської сільської ради, також є власником земельної ділянки площею 0,1427 га та земельної ділянки площею 0,2451 га. Судом встановлено та визнано позивачкою в судовому засіданні, що вона отримує дохід від передання земельних ділянок в орендну у вигляді орендної плати.

Згідно довідки Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області №164 від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , являється власником даного житлового будинку, проживає одна. У вказаному будинку немає природнього газу та водопостачання.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 за місцем реєстрації не проживає. Станом на вересень-жовтень 2020 року перебувала на обліку в Ярмолинецькій філії Хмельницького ОЦЗ та отримувала допомогу по безробіттю. На утриманні відповідачки перебуває син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 має ряд хронічних захворювань, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки амбулаторного хворого.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок надавати утримання непрацездатним батькам, що мають таку потребу, в судовому порядку покладається лише на повнолітніх дітей.

Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Крім того, згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи вищевикладене, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі наявності складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

У разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 76, статті 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, установлено, що ОСОБА_1 1962 року народження є пенсіонером, особою з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням, безстроково.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на те, що вона є пенсіонером, особою з інвалідністю третьої групи, отримує пенсію у розмірі 1769 грн. на місяць, перебуває на обслуговуванні в Ярмолинецькому територіальному центрі, на даний час отримує послуги безоплатно.

Окрім того, судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 0,7714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Косогірської сільської ради, є власником земельної ділянки площею 2,0669 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Косогірської сільської ради, також є власником земельної ділянки площею 0,1427 га та земельної ділянки площею 0,2451 га, за оренду яких ОСОБА_1 отримує дохід.

Позивачкою надано виписки з її медичної карти, з яких не вбачається важких хронічних захворювань, на лікування яких потребуються значні витрати.

Суди першої інстанції, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позивачка на підтвердження необхідності сторонньої матеріальної допомоги доказів не надала, її щомісячні витрати не перевищують розмір її доходів у вигляді пенсії, орендної плати яку вона отримує за здачу в оренду земельних ділянок, які належать їй на праві власності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що надані нею докази підтверджують факт того, що вона потребує сторонньої матеріальної допомоги на лікування, стосуються переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк