ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 766/250/19

номер провадження 22-ц/819/1115/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Макарова Віталія Валентиновича, діючого від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Ус О.В. зі складенням повного тексту судового рішення 29 березня 2021 року в цивільній справі № 766/250/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Радіновича Володимира Ігоровича звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 08.09.2018 року о 13.30 год. у

м. Херсоні на перехресті вул. Філатова та Олександрівської (Червонопрапорна), ОСОБА_1 , керуючи т/з «Daewoo Matiz» д/н « НОМЕР_1 », перед початком руху не впевнившись в безпечності, скоїла зіткнення з т/з «Toyota Venza» д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вартість матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлена на підставі звіту №36/1 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 12.10.2018 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 та становить 334488,37 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

Позивач зазначав, що звертався до страховика відповідачки із заявою про настання страхового випадку, а після проведення авто товарознавчого дослідження вартості матеріального збитку звертався до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування, однак відповіді не отримав. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПрАТ «Київський страховий дім» з 10.08.2018 року перебуває у стані припинення.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Київський страховий дім» частину матеріальної шкоди (обмежену гранично допустимим розміром страхового відшкодування) в розмірі 100000 грн. Стягнути на його користь з

ОСОБА_1 частину матеріальної шкоди в розмірі 234488,37 грн., судовий збір за подання позовної заяви у сумі 3344,88 грн., грошові кошти за подання заяви про забезпечення позову у сумі 352,40 грн., 100 грн. за сплату до Казначейства України при реєстрації ухвали про забезпечення позову в ЦНАП, 3000 грн. вартості проведення експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, 10000 грн. вартості надання послуг правничої допомоги.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на користь ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу в межах ліміту відповідальності страховика 100000,00 грн., судові витрати 4930,00 грн., а разом 104930,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 234488,37 грн., судові витрати 11514,88 грн., а разом 246003,25 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Макаров В.В., діючий від імені ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, який відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачки вказував, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав належної оцінки доводам сторони відповідача про те, що до настання ДТП призвели також і протиправні дії позивача ОСОБА_2 , які полягають в ігноруванні ним Правил дорожнього руху, оскільки відсутність перед перехрестям, де сталося ДТП, за напрямком руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 дорожнього знаку «Головна дорога» та інших ознак означає, що водій не міг сприймати дане перехрестя інакше, як перехрестя рівнозначних доріг, а тому наближаючись до перехрестя мав би керуватись п.10.11 Правил дорожнього руху, відповідно до яких, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правового боку. Позиція ж суду першої інстанції про те, що оскільки позивач рухався по головній дорозі то відповідно не повинен був уступати дорогу транспортному засобу, який наближався з другорядної дороги, ігнорує фактичні обставини справи.

З посиланням на норми ст. 1188 ЦК України та ч.1,2 ст. 1193 ЦК України, як на підставу для зменшення суми розміру відшкодування шкоди, апелянт зазначає, що у даному випадку вина у скоєнні ДТП наявна у двох водіїв, а дорожня обстановка, яка мала місце, вказує, що у діях позивача містилася ознака грубої необережності.

На думку апелянта, суд безпідставно не взяв до уваги та відхилив висновок експерта авто технічної експертизи за № 225/03, в якому серед іншого йдеться про те, що в даній дорожньо-транспортній обстановці, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 повинен був надати дорогу транспортному засобу, яким керувала відповідачка.

Вказує, що звіт №36/1 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди є недопустимим доказом підтвердження розміру завданої шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, адвокат посилається на постанови Верховного суду від 18.10.2019 року у справі №352/342/17, від 18.03.2020 року справі №328/2750/18.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Радінович В.І., який діє від імені ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, вказуючи на те, що апеляційна скарга не містить обґрунтувань на підтвердження незаконності та необґрунтованості рішення суду, зазначає, що апелянтом не наведено і підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, передбачених ст. 376 ЦПК України.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Біла Т.В. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, з підстав у ній викладених, в останнє судове засідання (18.11.2021 р.) представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Біла Т.В. надала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, наполягаючи на задоволенні апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Радінович В.І. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08.09.2018 року о 13.30 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Daewoo Matiz» д/н « НОМЕР_1 » на перехресті вул. Філатова та Олександрівська (Червонопрапорна) в м. Херсоні, перед початком руху не впевнившись в безпечності руху скоїла зіткнення з т/з «Toyota Venza» д/н « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Олександрівській, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. (а.с. 81)

Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених

ст. 38 КУпАП. Постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 14.12.2018 року (т.1 а.с. 14-18).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota» модель «Venza», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 ,належить на праві власності ОСОБА_2 (т.1а.с. 61).

Протоколом огляду транспортного засобу від 04.10.2018 року, складеного експертом-авто товарознавцем Мірошніченко Д.А. документально та шляхом здійсненням фотознімків, зафіксовано наявність, характер та локалізацію механічних ушкоджень транспортного засобу «Toyota Venza» н/з « НОМЕР_2 » (т.1 а.с. 50-60).

Згідно із висновком звіту №36/1 експертного авто товарознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 12 жовтня 2018 року, складеного експертом- товарознавцем Мірошніченко Д.А., ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Venza», належного позивачу становить 624309,92 грн., вартість відновлювального ремонту складає - 313772,69 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових визначено - 0%, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин становить - 313772, 69 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику, складає 334488,37 грн., в тому числі величини втрати товарної вартості становить - 20715, 68 грн. (т.1 а.с. 32-42).

Формулюючи висновки щодо розміру заподіяної шкоди, експерт виходив із розрахунків, наведених у ремонтній калькуляції №36-1 від 12.10.2018 року (т.1 а.с. 43-49).

Із матеріалів справи слідує, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Matiz» р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_4 , була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» на підставі полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №4095870, відповідно до якого страхова сума шкоди, заподіяної майну становила - 100000 грн., розмір франшизи - 0 грн. Строк дії договору визначено з 00 годин 00 хвилин 15.05.2018 року до 14.05.2019 року. Зі змісту полісу вбачається, що у ньому наявна відмітка про сплату 15.05.2018 року страхового платежу у розмірі 661 грн. (т.1 а.с. 224).

У матеріалах справи також наявний договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №007/05/41188 від 14.05.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 було застраховано у ПрАТ «Київський страховий дім» майнові інтереси страхувальника, пов`язані з його цивільною відповідальністю за заподіяну шкоду фізичній особі або її майну, заподіяну юридичній особі, за участю транспортного засобу «Daewoo Matiz» р.н. НОМЕР_4 . Відповідно до вказаного договору - ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, внаслідок ДТП та за участю забезпеченого ТЗ на одного потерпілого становить 125000 грн., франшиза безумовна -100 грн.

Також вбачається, що страховий платіж за вказаним договором визначений у розмірі 380 грн., обов`язок страхувальника з його сплати страховиком визначений до 14.05.2018 року. Дата початку договору визначена з 15.05.2018 року, закінчення - 14.05.2019 року. У самому ж договорі зазначено, що він набуває чинності з 00 годин 00 хвилин дати, зазначеної у цьому договорі, як дата початку строку дії цього Договору, але не раніше дня, наступного за днем зарахування страхового платежу в повному обсязі на рахунок або до каси Страховика, і діє до 24 години 00 хвилин, зазначеної у цьому Договорі, як дата закінчення строку дії цього Договору. (а.с. 225).

Будь-яких відомостей щодо сплати страхувальником страхового платежу, а відтак і набуття чинності зазначеним договором, матеріали справи не містять, не надано таких відомостей і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки ОСОБА_1 за участі забезпеченого транспортного засобу «Daewoo Matiz» р.н. НОМЕР_4 , відповідно до полісу №АМ/4095870 від 14.05.2018 року у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», а відтак матеріальна шкода має відшкодовуватися страховою компанією в межах страхового ліміту, а в іншій частині, неохваченій страховим полісом - відповідачкою.

Також суд першої інстанції дійшов висновку і про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 документально підтверджених судових витрат, понесених відповідачем у справі, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з підстав їх відповідності вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із положеннями ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Судовим розглядом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.09.2018 року та внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, підтверджується постановою Херсонського апеляційного суду від 14.12.2018 року.

Таким чином, керуючись наведеними нормами матеріального права, зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачу матеріальна шкода має відшкодовуватися страховою компанією в межах страхового ліміту, а в іншій частині, неохваченій страховим полісом - ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому на увагу не заслуговують та підлягають відхиленню апеляційним судом.

Так, не заслуговують на увагу доводи апелянта про неправильне врахування судом доказів розміру завданої позивачу шкоди, оскільки сторона відповідача не спростувала заявлений позивачем розмір майнової шкоди та не довела, що шкода йому завдана в іншому розмірі, що було її процесуальним обов`язком відповідно до статтей 12,81 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на договір добровільного страхування, як на підставу зменшення визначеної їй судом суми відшкодування майнової шкоди, апеляційний суд відхиляє, оскільки апелянтом не доведено факту набрання ним чинності на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження факту дотримання заявником умов цього договору щодо надання страховику пакету документів для вирішення питання відшкодування страхової виплати, як і відмови у виплаті такої, суду не надано, хоча це є процесуальним обов`язком сторони відповідача, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України.

А повідомлення про подію від 12.09.2018 року направлене страхувальнику, надане ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи не є підтвердженням вищезазначених обставин, оскільки сам по собі факт звернення ОСОБА_1 за відшкодуванням страхової виплати у зв`язку із шкодою, завданою її здоров`ю за полісом цивільної відповідальності № 007/05/41188 від 14.05.2018 року не свідчить про чинність такого полісу.

Посилання апелянта на те, що суд мав би зменшити розмір майнової шкоди, завданої позивачу, оскільки його груба необережність сприяла її виникненню, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами. Твердження апелянта про те, що через обмежену видимість дорожнього знаку «Головна дорога», ОСОБА_2 не міг сприймати дане перехрестя інакше, як перехрестя рівнозначних доріг, а тому наближаючись до перехрестя мав би керуватись п.10.11 Правил дорожнього руху, однак не зробив цього, носять характер припущень, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги. При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що сам по собі факт обмеженої видимості дорожнього знаку "Головна дорога" через прикриття його листям дерев не змінює пріоритетності дороги по якій керував автомобілем ОСОБА_2 .

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий висновок експерта-автотехніка ОСОБА_5 від 27.03.2019 року не доводить вини позивача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, оскільки не спростовує того факту, що позивач рухався по головній дорозі та мав пріоритет в русі перед іншими учасниками руху.

Посилання апелянта в обґрунтування доводів апеляційної скарги на судові рішення Верховного Суду, не можна взяти до уваги, оскільки висновки суду касаційної інстанції зроблені за встановлення інших фактичних обставин, а ніж обставини цієї справи. Так у справі №352/342/17 предметом судового розгляду слугувало питання відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (наїзд автомобіля на пішохода), а у справі №328/2750/18 судами було констатовано відсутність преюдиційного рішення, яким встановлено та доведено винуватість особи у скоєнні деліктного правопорушення.

Отже, вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права у відповідності до ст.375 ЦПК України належить залишити без змін.

Повний текст постанови складений 25.11.2021 р.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Макарова Віталія Валентиновича, діючого від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: Н.В. Орловська

Л.А.Приходько