Справа № 153/1116/20
Провадження № 22-ц/801/1020/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 рокуСправа № 153/1116/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участю секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 березня 2021 року в м. Ямполі суддею цього суду Дзериним М. М., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, в якому також просив припинити стягувати та звільнити його від сплати аліментів, визнати виконавчий документ про стягнення аліментів таким, що не підлягає до виконання.

Вказаний позов мотивовано тим, що 10 листопада 2007 року сторонами було укладено шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , проте сімейні стосунки не склались та рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 травня 2020 року шлюб між сторонам розірвано. Крім того, судовим наказом Ямпільського районного суду Вінницької області № 153/737/20 від 15 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі ј частини його заробітку (доходу).

Позивач, маючи сумніви, що він є біологічним батьком ОСОБА_3 , звернувся до лабораторії у м. Вінниці для проведення тесту на батьківства, у висновку якого зазначено, що вірогідність його батьківства 0%.

Пославшись на викладене ОСОБА_1 просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 01 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зроблений виконавчим комітетом Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області; припинити стягувати та звільнити з 15 червня 2020 року його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ; визнати виконавчий документ судовий наказ №153/737/20 від 15 червня 2020 року таким, що не підлягає до виконання

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково, виключено з актового запису № 01 від 14 лютого 2008 року, який зроблений виконавчим комітетом Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області та книги реєстрації народжень, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Довжок, Ямпільського району Вінницької області, відомості про ОСОБА_1 , громадянина України, як батька дитини, в іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вимог, у задоволені яких відмовлено та в частині розподілу судових витрат, позивач, пославшись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення у цій частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача усі понесені позивачем судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині вимог, у задоволені яких відмовлено та в частині розподілу судових витрат, тому, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині не перевіряється.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 10 листопада 2007 року виконавчим комітетом Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 (а. с. 7).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 12-13).

Судовим наказом Ямпільського районного суду Вінницької області від 15 червня 2020 року у справі № 153/737/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаю з 02 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 14).

Частинами 1, 2, 3 статті 136 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання регулюється положеннями Глави 15 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини. Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нормами СК України передбачено вичерпний перелік підстав для припинення стягнення аліментів та для звільнення від сплати аліментів, проте виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини не є однією із таких підстав. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частинами 1, 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом (ч. 4 ст. 432 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, оскільки нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів у зв`язку з виключенням відомостей про батька з актового запису про дитину, а вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повинна розглядатись судом в порядку, передбаченому Розділом VI ЦПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені вимог ОСОБА_1 про припинення стягнення та звільнення його від сплати аліментів, визнання виконавчого документу про стягнення з нього аліментів таким, що не підлягає до виконання, у зв`язку з встановленням іншого порядку для їх розгляду.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині апеляційний суд відхиляє, оскільки вони зводяться до помилкового тлумачення позивачем положень СК України і ст. 273 ЦПК України, проте на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування рішення.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо невірного розподілу судових витрат, оскільки суд першої інстанції, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3050, 80 грн судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2021 року.