Справа № 640/6708/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
13 травня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.
Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.
Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивачки не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 258561 грн.,строк повернення 15.12.2017р., що підтверджується розпискою ОСОБА_2
20 жовтня 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 270000 грн.,строк повернення 31.12.2017р., що підтверджується розпискою ОСОБА_2
20 листопада 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 270000 грн.,строк повернення 31.12.2017р., що підтверджується розпискою ОСОБА_2
08 грудня 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 100000 грн.,строк повернення 31.12.2017р., що підтверджується розпискою ОСОБА_2
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику.
Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача ОСОБА_1 оригіналами розписок, яка підтверджує як факт отримання відповідачем ОСОБА_2 коштів за договорами у розмірі вказаного у розписках.
Факт знаходження оригіналів розписок у позивача ОСОБА_1 підтверджують наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачкою.
Зобов`язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК).
У спірному правочині між сторонами винятки з цього правила не встановлювались.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 до теперішнього часу грошові зобов`язання не виконав, грошові кошти позивачу не повернув, тому слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти за розписками у розмірі 1008561 грн.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 207, 524, 525, 526, 533, 631, 1046-1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 за договорами позики 1008561 грн. /один мільйон вісім тисяч п`ятсот шістдесят одну грн./
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 8810 грн./вісім тисяч вісімсот десять грн. /
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 19.05.2021 року.

СУДДЯ