Провадження № 6/127/321/21
У Х В А Л А

05 травня 2021 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в цивільній справі №127/23426/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свою заяву мотивував тим, що 18 грудня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по вказаній справі було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором від 10 липня 2011 року в сумі 6082,10 грн та 243,60 грн судового збору. 05 серпня 2020 року ухвалою суду було замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС». Заявник зазначає, що за даними АСВП інформація щодо виконавчих проваджень про примусове виконання рішення суду по цивільній справі №127/23426/14-ц відсутня. Заявнику судом виданий оригінал виконавчого листа 08 квітня 2021 року. Як зазначає заявник первісний стягувач (банк) за видачею виконавчого листа не звертався, з 03 квітня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 02 жовтня 2015 року розпочата процедура його ліквідації, яка триває до цього часу, ліквідація відділень та скорочення працівників зумовили неможливість пред`явлення виконавчого листа у встановлений строк, рішення суду не виконане, а тому новий стягувач вимушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» в судове засідання не з`явився. Разом з тим в своїй заяві просив провести судове засідання з розгляду заяви у відсутність представника заявника.

Інший учасник справи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України неявка учасників справи та інших заінтересованих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом установлено, що 18 грудня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене заочне рішення по справі №127/23426/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким з відповідача стягнуто на користь банку заборгованість за договором №007-01040-100711 від 10 липня 2011 року в сумі 6082,10 грн та 243,60 грн судового збору.

Заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу виконавчого листа та його отримання банком матеріали справи не містять.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» та замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» в справі №127/23426/14-ц.

24 березня 2021 року до суду надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» про видачу виконавчого листа та 08 квітня 2021 року він виданий стягувачу.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту цієї норми слідує, що поновлення пропущеного строку можливе у випадку, якщо стягувач обґрунтує обставинами (причинами) як такими, що характеризують поважність пропуску строку, передбаченого законом для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, та переконає суд в їх існуванні, посилаючись та надаючи відповідні докази по кожній з наведених таких обставин. При цьому, поважною причиною може бути лише перебіг у часі такого стану речей, який виникає незалежно від волі стягувача та прямим наслідковим зв`язком перешкоджає йому в реалізації свого інтересу, тобто в даному випадку, звернути стягнення боргу на свою користь за рішенням суду в примусовому порядку. Суд же при вирішенні цього питання повинен з`ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи не поважність, а, відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як зазначалося вище виконавчий лист виданий стягувачу лише 08 квітня 2021 року, в той час як строк пред`явлення його до виконання вже сплив.

Обґрунтовуючи причини поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та його поновлення, заявник вказує на неотримання виконавчого листа попереднім стягувачем та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», що в свою чергу призвело до пропуску строку.

Однак такі доводи заявника не свідчать про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як слідує із норм законодавства, які регулюють здійснення діяльності банком у період дії тимчасової адміністрації та ліквідації, вони жодними чином не обмежували банк у отриманні виконавчого документу та пред`явленні його до виконання.

При цьому суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що запровадження процедури ліквідації первісного кредитора, скорочення працівників та ліквідація відділень спричинило неможливість отримання виконавчого листа та належного контролю за виконанням рішення.

Слід також зазначити, що постанову про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» прийнято Правлінням Національного банку України 02 жовтня 2015 року, тобто через дев`ять місяців після ухвалення рішення та набранням ним законної сили у вказаній справі. Наразі банк із заявою про видачу виконавчого листа не звертався. При цьому матеріали справи не містять жодних доказів про те, що банк реально цікавився рішенням суду, його виконанням боржником, чи ним вживалися активні дії для реалізації своїх прав як стягувача, здійснювалися будь-які заходи щодо отримання виконавчого листа, чи навпаки існували об`єктивні обставини, що перешкоджали йому реалізовувати такі свої права. Організація ж роботи банку та його працівників у такому випадку не може слугувати поважною причиною пропуску строку.

Суд звертає увагу, що до нового кредитора право вимоги перейшло право вимоги лише в 2020 році відповідно до договору про відступлення права вимоги №2230/К від 23 квітня 2020 року, однак заміна кредитора у зобов`язанні не може вважатись поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, так як і не може давати більший обсяг прав новому кредитору аніж первісному кредитору в розмінні статті 514 ЦК України. До того ж заявник під час укладення даного договору не був позбавлений можливості отримати повну інформацію щодо наявності права вимоги у ПАТ «Дельта Банк».

За таких обставин, суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та відповідно заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №127/23426/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: