Справа № 180/2374/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі - Котовій Н.С.

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Писаренко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Марганецький міський відділ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області, заінтересована особа: Марганецький міський відділ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту реєстрації та постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року посилаючись на те, що він - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганець, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про його народження.

З моменту народження до 1993 року він проживав у м. Марганець, Дніпропетровської області.

Згідно довідки Марганецької загальноосвітньої школи I-III ступенів №3 Марганецької міської ради він навчався в неповній середній загальноосвітній школі-інтернаті № 2 міста Марганця Дніпропетровської області з першого по другий клас - 01.09.1991 року по 24.06.1993 року, тобто станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року він постійно проживав в Україні в м. Марганці.

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи він був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

З незалежних від нього причин він не отримав паспорт громадянина України у встановлений законом строк.

Звернувшись до Марганецького міського відділу ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про документування його паспортом громадянина, отримав відмову з підстав, що із наданих ним документів, не достатньо для видач йому паспорта громадянина України та було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, або 13 листопада 1991 року, як особі, яка проживала в Україні і не була громадянином інших держав.

Тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Просить суд встановити юридичний факт його проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

У судовому засіданні заявник надав пояснення аналогічні змісту заяви про встановлення факту реєстрації та постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, на задоволенні заяви наполягав та просив її задовільнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - головний спеціаліст Марганецького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Писаренко Світлана Григорівна, у судовому засіданні проти заяви не заперечувала.

Свідок ОСОБА_3 суду підтвердила, що ОСОБА_1 народився у місті Марганець, Дніпропетровської області у 1984 році, та з моменту народження до 1993 року він проживав у м. Марганець, Дніпропетровської області.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідив матеріали справи і оцінивши докази їх в сукупності, прийшов до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи - про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту реєстрації та постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Укрнаїни станом на 13 листопада 1991 року має юридичне значення так, як з ним пов`язано виникнення у останнього права на громадянство України оскільки на даний час він являється особою без громадянства.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1881 р.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадянами колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 23.08.1991 або 13.11. 1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України " Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону, дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах. Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік -180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, законом не передбачено.

Порядок проведення за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 року №215/2001 передбачає, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України належності до громадянства України, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншими її законними представниками, подає серед іншого - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 239 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати і інші факти, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганець, Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого повторно 07 лютого2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 710.

Згідно довідки Марганецької загальноосвітньої школи I-III ступенів №3 Марганецької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 дійсно навчався в неповній середній загальноосвітній школі-інтернаті № 2 міста Марганця Дніпропетровської області з першого по другий клас - 01.09.1991 року по 24.06.1993 року.

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою ЦНАП Марганецької міської ради 12.03.2019 року № 15/04-1475 також вбачається що ОСОБА_1 з 30.06.1987 року по 17.06.1993 року значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року заявник ОСОБА_1 постійно проживав в Україні в м. Марганець.

Звернувшись до Марганецького міського відділу ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про документування його паспортом громадянина, отримав відмову з тих підстав, що із наданих ним документів, не достатньо для видач йому паспорта громадянина України, було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, або 13 листопада 1991 року, як особі, яка проживала в Україні і не була громадянином інших держав. Тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутися до суду з даною заявою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення факту реєстрації та проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року має юридичне значення так, як з ним пов`язано виникнення у останнього права на громадянство України оскільки, як виявилося на даний час він є особою без громадянства, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

На підставі ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд враховує, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його право на одержання паспорту громадянина України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення юридичного факту, а саме: факту реєстрації та постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. В іншому порядку встановити даний факт заявник не має можливості.

Встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 293 та ст. 315 ЦПК України щодо розгляду судом, у порядку окремого провадження, цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, тому судові витрати слід залишити за заявником.

Керуючись ст. ст. 4,10, 12, 13,19, 76, 81, 259, 263-265,268, 293, 294, 315,319 Цивільного процесуального Кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Марганецький міський відділ ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту проживання на території України - задовільнити.

Встановити факт реєстрації та постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Дата складення повного судового рішення - 02 грудня 2021 року.

Суддя: О. С. Янжула