Справа № 344/3152/20
Провадження № 22-ц/4808/633/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Шамотайлом О.В. 17 лютого 2021 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

В лютому 2020 року акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 січня 2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит розмірі 19000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Сторони домовились, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ними кредитний договір.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.5., 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

З 01.09.2015 року та з 01.04.2019 року впровадженні зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.3.1 клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання відповідача (клієнта) вважаються простроченими.

Взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15.12.2019 утворилась заборгованість 60140,78 грн, з яких: 43898,26 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5386,09 грн заборгованість за відсотками; 7516,39 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2840,04 грн штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 60140 грн 78 коп та судові витрати у розмірі 2 102 грн 00 коп (а.с.1-5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.01.2018 в розмірі 43 898,26 грн непогашеного тіла кредиту та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1534,30 грн. В решті вимог позову відмовлено (а.с. 178-181).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт зазначає, що судом не враховано обставини, викладені у відзиві на позов щодо відкриття кримінального провадження, пов`язаного із цією справою, підтвердженого доказами причетності до заволодіння його рахунком шахраями, які розшукуються ОСОБА_3 .

Посилання позивача на отримання ним кредиту шляхом підписання анкети-заяви не заслуговує на увагу, оскільки даний документ має відношення до послуг банку та одержання карти «Універсальна» з метою зручності розрахунків, а не отримання кредиту. Згоди на добровільну активацію карти чи згоду чи отримання кредитних коштів ним не надано. Оскільки всі операції по рахунку здійснювались шахраями, а не ним, то інші докази, наявні у справі не можуть братись судом до уваги.

Крім того, неправильним є висновок суду щодо його неявки в судове засідання, оскільки при прибутті до суду секретарем судового засідання йому повідомлено про перенесення розгляду справи у зв`язку з карантином. Водночас роз`яснено право неявки в судове засідання та подання заяви про розгляд справи без участі. Дану заяву після цього ним було подано. Після цього жодних повісток про виклик до суду не надходило, а тому його неявка в судове засідання є поважною.

Просить рішення суду скасувати, зобов`язати поліцію розшукати шахраїв та передати до суду , повернути йому кошти, що були на його рахунку та збитки банку. Витрати покласти на винних (а.с.190-192).

27 квітня 2021 року ОСОБА_2 направлено суду додаткові пояснення, у яких апелянт вказує, що отримати карту «Універсальна» в ПАТ КБ «ПриватБанк» можливо лише після підписання документу «Анкета-заява», а щодо послуги кредиту - то його користувач може активувати лише добровільно після активації чи користування картою. Користувач мав право на користування карткою «Універсальна» без одержання кредиту у майбутньому , що ним і здійснювалось після підписання даного документу. Крім того, закон забороняє банкам примусову участь у їх послугах у випадку незгоди клієнта з ними та відсутності їх активації клієнтами. Також банк не вправі вимагати сплати боргів, яких не існує у клієнта та які були створені незаконно, тим більше якщо клієнт був потерпілим та має докази на інших причетних до утвореної заборгованості.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в частині задоволених вимог щодо стягнення тіла кредиту. В частині відмовлених позовних вимог рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з положень 526, 530, 611,612 625, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановивши наявність заборгованості відповідача за простроченим (час сплати якого настав) тілом кредиту, з урахуванням того, що прострочене тіло кредиту в сумі 43898,26 грн і є фактично отримані позичальником кошти.

З таким висновком апеляційний суд погоджується виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 12 січня 2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 19 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою від 12.01.2018. У заяві не визначено, які саме послуги надано відповідачу, не визначено розміру кредитного ліміту та додаткових платежів, а саме розміру відсотків, пені та плати за страхування кредитного ліміту (а.с.9).

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_2 підтвердив, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua.

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

Відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, з урахуванням внесених коштів, станом на 15.12.2019 становить 60140,78 грн та складається з: заборгованості за простроченим (час сплати якого настав) тілом кредиту 43898,26 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 5386,09 грн, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України - 7516,39 грн, штраф (фіксована частина)- 500,00 грн, штраф (процентна складова) 2840,04 грн (а.с.3-зворот).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що відповідачу на підставі укладеного кредитного договору б/н видана платіжна картка № НОМЕР_1 , дата відкриття 11 листопада 2017 року зі строком дії до листопада 2021 року (а.с. 153).

Картковий рахунок стартував 11.11.2017 року ( НОМЕР_1 ), 12.01.2018 року - кредитний ліміт 500,00 грн (встановлення кредитного ліміту). В подальшому відбувалась зміна кредитного ліміту: 23.02.2019 року - 19000 грн (збільшення кредитного ліміту), 08.05.2019 року

0,00 грн (зниження кредитного ліміту) (а.с. 93,1136-8).

З виписки по рахунку встановлено, що відповідач користувався грошовими коштами, отримував готівкові кошти через банкомат, розраховувався в торгівельних мережах, поповнював мобільний телефон, переказував кошти на інші банківські карти (а.с.73-89,113).

Відповідачем не спростовано фактичне користування кредитними коштами, що слідує з виписки за його картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).

Заперечуючи позов, ОСОБА_2 надав повідомлення ГУНП в Івано-Франківській області від 05.11.2020 року. За змістом цього повідомлення за зверненням ОСОБА_2 до ГУНП в Івано-Франківській області зареєстроване провадження, відомості про яке внесено 25.02.2019 року ЄРДР за № 0000690 та розпочато досудове розслідування. Станом на 05.11.2020 року досудове розслідування не завершене, проводяться слідчі дії по встановленню причетних осіб (а.с.138).

Як встановлено з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 25 лютого 2019 року зареєстровано заяву ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення за ст.190 КК України, у якій вказано, що з 23.02.2019 року - 24.02.2019 року невідома особа, представившись працівником АТ КБ «ПриватБанк» шахрайським способом, зловживаючи довірою заволоділа грошовими коштами з банківської карти заявника (а.с.141).

Доводи відповідача про те, що кошти з рахунку було знято внаслідок шахрайських дій не підтверджено належними та допустимими доказами. Суд вважає, що заява ОСОБА_2 написана до органів поліції щодо проведення перевірки по факту шахрайських дій невідомими особами, не свідчить по безумовну наявність складу злочину, а є лише підставою для початку досудового розслідування з метою встановлення наявності чи відсутності складу злочину. Доказів, щодо встановлення осіб, які причетні до злочину, відповідачем суду не надано.

Крім того, сам по собі лише факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною першою статті 190 КК України не доводить наведені обставини.

У разі встановлення винних осіб у скоєнні шахрайських дій щодо відповідача та доведення їх вини позичальник не позбавлений права на відшкодування завданої шкоди в порядку встановленому законом. (Постанова ВС у справі №681/596/16-ц).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Враховуючи ті обставини, що фактичного отримані за допомогою банківської карти кошти в добровільному порядку банку не повернуті в розмірі 43898,26 грн, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується із висновком, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 43898,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374,375,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2021 року.