Справа № 465/7303/20 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1741/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.Б.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Овідіопольського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області на рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Овідіопольський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області, Камінь-Каширський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивувала тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася в смт. Таїрове, Овідіопільського району Одеської області.

Реєстрація народження проведена Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №05 від 09 березня 1995 року.

Вона виховувалася відповідно до польських традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами - поляками, святкує польські свята та вважає себе полькою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, Одеської області народився її батько, ОСОБА_2 , про що було видано свідоцтво, та складено актовий запис про державну реєстрація його народження № 3 від 17 січня 1974 року, реєстрація його народження проведена Овідіопільським районним районний ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нові-Черевища, Камінь-Каширського району, Волинської області народився її дід ОСОБА_3 про що було видано свідоцтво, та складено актовий запис про державну реєстрація його народження № 40 від 23 грудня 1951 року, реєстрація його народження проведена Камінь-Каширський районний ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області.

Вона, її батько та дідусь відносять себе до польської національності і на даний час бажає відновити та підтвердити свою, батькову та дідову національність, як передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

На підставі вищевикладеного, просила встановлено юридичний факт неправильності (неповноти) запису про народждення ОСОБА_2 № 3 від 17 січня 1974 року в частині запису національності його батька ОСОБА_4 , як «українець» замість «поляк».

Зобов`язати Овідіопільський районний ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни до актового запису № 3 про народження ОСОБА_2 від 17 січня 1974 року в частині запису національність його батька ОСОБА_4 , зазначивши «поляк» замість «українець».

Встановити юридичний факт неправильності (неповноти) запису про народждення ОСОБА_4 № 40 від 23 грудня 1951 року в частині запису національності його батька ОСОБА_5 , як «українець» замість «поляк».

Зобов`язати Камінь-Каширський районний ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області внести зміни до актового запису № 40 про народження ОСОБА_4 від 23 грудня 1951 року в частині запису національність його батька ОСОБА_5 , зазначивши «поляк» замість «українець»..

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02 січня 2021 року заяву задоволено.

Встановлено юридичний факт неправильності (неповноти) запису про народждення ОСОБА_2 № 3 від 17 січня 1974 року в частині запису національності його батька ОСОБА_4 , як «українець» замість «поляк».

Зобов`язано Овідіопільський районний ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни до актового запису № 3 про народження ОСОБА_2 від 17 січня 1974 року в частині запису національність його батька ОСОБА_4 , зазначивши «поляк» замість «українець».

Встановлено юридичний факт неправильності (неповноти) запису про народждення ОСОБА_4 № 40 від 23 грудня 1951 року в частині запису національності його батька ОСОБА_5 , як «українець» замість «поляк».

Зобов`язано Камінь-Каширський районний ВДРАЦС ГТУЮ у Волинській області внести зміни до актового запису № 40 про народження ОСОБА_4 від 23 грудня 1951 року в частині запису національність його батька ОСОБА_5 , зазначивши «поляк» замість «українець».

Рішення суду оскаржив Овідіопольський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області.

В апеляційній скарзі посилається на те, що задовольняючи заяву про встановлення факту та зобов`язуючи відділ державної реєстрації актів цивільного стану вчинити певні дії, що не передбачено чинним законодавством, судом першої інстанції не тільки порушено норми матеріального та процесуального права, а й перевищено свої повноваження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не зверталась до органів державної реєстрації актів цивільного стану з відповідною заявою про внесення змін до актового запису.

Стверджує, що в даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи інші документи відомостей про національність. Належність до певної національності в України не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення.

З належністю особи до певної національності не пов`язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов`язків.

Просить скасувати рішення суду в часині встановлення юридичного факту неправильності (неповноти) запису про народждення ОСОБА_2 № 3 від 17 січня 1974 року в частині запису національності його батька ОСОБА_4 , як «українець» замість «поляк» та зобов`язання Овідіопільського районного ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області внести зміни до актового запису № 3 про народження ОСОБА_2 від 17 січня 1974 року в частині запису національність його батька ОСОБА_4 , зазначивши «поляк» замість «українець».

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Від Овідіопольського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області та від Камінь-Каширський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області надійшли клопотання про розгляд справи без участі їх представників.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 19 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимога заявниці про встановлення факту її польського походження відповідає, як фактичним обставинам справи встановленим судом так і положенням чинного законодавства України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Таїрове, Овідіопільського району Одеської області. Реєстрація народження проведена Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №05 від 09 березня 1995 року. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи коією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно вищевказаного свідоцтва про народження ОСОБА_1 , батьками останньої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно вищевказаного свідоцтва, батьками ОСОБА_2 вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною копією у матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно вищевказаного свідоцтва батьками ОСОБА_4 вказано ОСОБА_5 , національність - українець, та ОСОБА_8 , національність - українка.

Відповідно до довідки, виданої костелом св. Архангела Михаїла, і св.. Антонія, ОСОБА_9 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нове Черевище у Волинській області. Батьками ОСОБА_9 вказано ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки, виданої Центральним державним історичним архівом України, м.Луцьк, у документах фонду №698 (Римо-католицька митрополична консисторія м. Луцьк) вказано про те, що у метричній книзі римо-католицької парафії смт. Камінь-Каширський, Камінь-Каширського району Волинської області за 1920-1970 р.р. виявлено запис про хрещення ОСОБА_4 від 06.03.1951 р., в якому вказано батьками останнього - ОСОБА_11 (поляк) та ОСОБА_8 (полька).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно із статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що подана ОСОБА_1 заява є підставною, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення у судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження 14-215цс19).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що в обраний заявником спосіб такі обставини не встановлюються і не можуть розглядатися у порядку окремого провадження в порядку цивільного судочинства, оскільки заявник просить встановити факт неправильності даних, зазначених в актових записах (що стосується національності) та просить в порядку окремого провадження зобов`язати заінтересовану особу по даній справі внести зміни до відповідних актових записів, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваного рішення з одночасним ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Крім цього, згідно частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно пункту 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Як зазначено в апеляційній скарзі, звернень від заявника щодо внесення змін, в актові записи цивільного стану відповідних осіб до органів державної реєстрації актів цивільного стану, не надходило, відтак подання ОСОБА_1 заяви до суду є передчасним, оскільки норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Овідіопольського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Овідіопольський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Одеській області, Камінь-Каширський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.