Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 11 липня 2020 року під час проведення відповідачем гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку 7/1 по вул. Івана Миколайчука (Серафимовича) у місті Києві близько 13 години 32 хв. стався прорив на зовнішній тепловій мережі, внаслідок вибуху водогону та в результаті виходу води на поверхню було пошкоджено припаркований біля будинку легковий автомобіль марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до висновку експертного дослідження матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27 липня 2020 року внаслідок механічного пошкодження 11 липня 2020 року автомобіля марки «Toyota Corolla» д/н НОМЕР_1 сторонніми об`єктами матеріальна шкода становить у розмірі 70 948, 19 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» матеріальну шкоду у розмірі 70948,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 015,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн. та витрати зі сплати судового збору.

14 вересня 2020 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11 листопада 2020 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є власником автомобіля марки «Toyota Corolla» д/н НОМЕР_1 (а.с.11-12).

Згідно висновку експертного дослідження матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27 липня 2020 року внаслідок механічного пошкодження 11 липня 2020 року автомобіля марки «Toyota Corolla» д/н НОМЕР_1 сторонніми об`єктами матеріальна шкода становить у розмірі 70 948, 19 грн (а.с.13-35).

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 70 948, 19 грн.

Підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначив, що пошкодження належного йому автомобіля сталося внаслідок прориву на зовнішній тепловій мережі, що свідчить про знаходження теплової мережі у дефектному стані через неналежне впровадження заходів із запобігання виникнення дефектів теплових мереж з боку відповідача, що є порушення положень Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки підприємство своїми діями не завдавало шкоди, не було допущено протиправної бездіяльності по вчиненню дій, які б призвели до негативних наслідків, оскільки в тому місці, де позивач поставив свій автомобіль, спеціалізована стоянка автомобілів відсутня і позивач самостійно на свій ризик вибрав місце для стоянки та не скористався спеціалізованою стоянкою. Самовільне розташування автотранспорту в охоронних зонах теплових мереж є грубим порушенням Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71. Підприємство не отримувало будь-яких звернень за адресою: АДРЕСА_1 з приводу прориву труби гарячого водопостачання, пошкодження транспортного засобу позивача та залучення представника підприємства для фіксування факту як заподіяння шкоди так і визначення вартості матеріального збитку. У відповіді Дніпровського управління поліції ГПНП у м. Києві не зазначено дату та адресу, за якою сталося пошкодження автомобіля. Позивачем не надано доказів щодо складання працівниками поліції відповідних актів, протоколів, схем. Висновок судового експерта не є належним та допустимим доказом, оскільки не зазначено про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, зроблено розрахунок складових частин ремонту кузову, що потребували пофарбування до огляду події, але у калькуляції враховано повне зовнішнє пофарбування кузова, що суттєво впливає на визначення вартості ремонтних робіт (а.с. 58-60).

Позивач скористався своїм правом подачі відповіді на відзив до позову, в якій вказано, що факт пориву на зовнішній тепловій мережі 11 липня 2020 року під час проведення відповідачем гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку 7/1 по вул. Івана Миколайчука (Серафимовича) близько 13 години 32 хвилини, в результаті якого завдано шкоду майну громадян, висвітлювався телебаченням та іншими засобами масової інформації. У виданні «Наш Київ. Новини» від 11 липня 2020 року надрукована стаття з фотографіями подій, в яких безпосередньо зображений момент аварії та шкідливі наслідки прориву. Автомобіль знаходився на спеціально облаштованому майданчику. У відношенні позивача не порушено жодного провадження про порушенням ним правил стоянки або інших норм Правил дорожнього руху. Крім того, голова ЖБК «Вища школа 1» отримав приписи-попередження про проведення випробування на щільність теплових мереж з 8 години 23 червня до 24 години 08 липня 2020 року, фактично випробування відбулися 11 липня 2020 року. Ніяких знаків та попереджень про те, що прибудинкова стоянка та вхід у сам будинок розміщені в охоронюваній зоні не існує. Факт прориву свідчить, що теплова мережа знаходилася у дефектному стані через неналежне впровадження заходів із запобігання виникнення дефектів теплових мереж з боку відповідача через порушення положень Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71. Протокол огляду колісного транспортного засобу, в якому окремо виписано пошкодження, які не мають відношення до події, проводився у присутності представника відповідача, про що свідчить його підпис (а.с.68-73).

На підтвердження відповіді на відзив позивачем надано приписи-попередження про випробування на щільність теплових мереж з 8 години 23 червня до 24 години 08 липня 2020 року. (а.с.74, 75 а, 76), заява позивача про направлення представника відповідача для огляду та складання протоколу пошкодженого автомобіля (а.с.75).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визнає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити(реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнання права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

Порядок проведення випробувань джерел теплової енергії регулюється нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 3.10.2007 № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», Наказу Міністерства палива та енергетики України «Про затвердження Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» від 14.02.2007 № 71 та нормами Наказу Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10.12.2008 № 620/378 «Про затвердження Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду».

Графік проведення гідравлічних випробувань складається компанією та затверджується Київською міською державною адміністрацією заздалегідь. Також з термінами гідравлічних випробувань тепломереж, які визначено графіком, узгоджуються інші роботи: графіки проведення ремонтів та роботи основного обладнання теплоджерел; графіки проведення планових ремонтів обладнання теплових мереж; фінансові плани роботи філіалів та інших підрозділів компанії, графіки роботи персоналу тощо.

Основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, в також засобів вимірювальної техніки встановлено Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71.

Згідно з п.6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71, організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устаткування і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за підтриманням в належному стані шляхів доступу до об`єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що до обов`язків відповідача входить не тільки здійснення гідравлічних випробувань тепломереж, а і контроль за їх станом, враховуючи строки зносу.

Судом встановлено, що 11 липня 2020 року під час проведення гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку 7/1 по вул. Івана Миколайчука (Серафимовича) у місті Києві близько 13 години 32 хв. стався прорив на зовнішній тепловій мережі, внаслідок вибуху водогону, в результаті виходу води на поверхню було пошкоджено припаркований біля будинку легковий автомобіль марки Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності.

Суд відхиляє доводи відповідача про порушення позивачем ч.2 ст.21 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою власникам (користувачам) транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Позивач, на підтвердження місця розташування автомобіля від місця аварії, надав фото, які свідчать про те, що транспортний засіб не був розташований у межах зони тепломережі, яку експлуатує КП «Київтеплоенерго» (а.с. 69-70).

Будь яких порушень, передбачених вказаною нормою Закону, з боку позивача відповідними органами не встановлено та відповідачем не доведено зворотне.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей щодо обставин пошкодження автомобіля.

Факт аварійного прориву трубопроводу біля житлового будинку № 7/1 по вул. Миколайчука в м. Києві, що стався 11 липня 2020 під час проведення гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж, внаслідок чого стався виток води назовні підтверджується надрукованою статтею у виданні «Наш Київ. Новини» від 11 липня 2020 року з фотографіями подій.

Отже, відсутність встановлення саме органами поліції обставин пошкодження автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля та проривом труби 11 липня 2020 року на вул. Миколайчука (Серафимовича), 7/1 в місті Києві не звільняє КП «Київтеплоенерго», як балансоутримувача та надавача послуг з теплопостачання від відповідальності за заподіяну позивачу шкоду і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на спростування висновку експертного дослідження матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27 липня 2020 року.

Представник відповідача, вказуючи на те, що КП «Київтеплоенерго» належно виконує вимоги п.п. 6.3.27, 6.3.87 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 та забезпечило вчинення ефективних та своєчасний дій з належної експлуатації майна, яке було передано йому в управління, доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надав.

За таких обставин, суд приходить висновку, що особою, відповідальною за заподіяну в даному випадку шкоду, є відповідач, який не забезпечив вчинення ефективних та своєчасних дій з належного збереження, реконструкції, ремонту та експлуатації майна, а саме - теплових мереж біля житлового будинку АДРЕСА_2 , переданих йому в управління.

З урахуванням викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю.

Крім того, підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1015,20 грн., що підтверджується квитанцією від 20 липня 2020 року (а.с. 36, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Також, позивач просив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

01 сервня 2020 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір № 04/08-20 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 80-81)

Вартість витрат на правову допомогу позивач дублікатом квитанції від 16 листопада 2020 року на суму 7 236,18 грн. (а.с. 83).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів складу наданої професійної правничої допомоги, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн.

За встановлених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню повністю: стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , місцезнаходження: 01001, пл. Івана Франко, місто Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 70 948 (сімдесят тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 00 коп., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 015 (одна тисяча п`ятнадцять) грн. 20 коп.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 840 грн. 80 коп.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 1166 ЦК України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , місцезнаходження: 01001, пл. Івана Франко, місто Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 70 948 (сімдесят тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 00 коп., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 015 (одна тисяча п`ятнадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , місцезнаходження: 01001, пл. Івана Франко, місто Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна