ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Чернівці

Справа № 715/162/20

Провадження №22-ц/8221114/21

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І.М.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.

секретар - Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року та на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року, головуючий у першій інстанції Цуренко В.А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про припинення обтяження нерухомого майна.

В обгрунтування позову посилався на те, що 10 серпня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 548. На забезпечення виконання зобов`язання укладено договір іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., на підставі якого зареєстровано обтяження на кв. АДРЕСА_1 3594276 від 11 серпня 2006 року.

Зазначав, що між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмету іпотеки 3594422 від 7 серпня 2009 року.

Вказував на те, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 20 червня 2011 року вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , з метою задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», в розмірі 71 158,53 доларів США та 15 297,58 грн.

АТ «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_2 довідку від 2 вересня 2019 року № 95 про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу, відповідно до якої банком задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на кв. АДРЕСА_2 .

Посилався на припинення між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., у зв`язку із припиненням основного зобов`язання.

Просив припинити обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 7 серпня 2009 року.

АТ «Альфа-Банк» у лютому 2020 року звернулося до суду із заявою про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козлової Н.В., третя особа - ОСОБА_3 , про визнання рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію протиправним та скасування, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року заяву АТ «Альфа-Банк» про зупинення провадження у справі залишено без задоволення.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року позов задоволено, постановлено припинити обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису про обтяження 3594422 від 7 серпня 2009 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

АТ «Альфа-Банк» в апеляційній скарзі просить ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року та рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року скасувати, зупинити розгляд справи до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козлової Н.В., третя особа - ОСОБА_3 , про визнання рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію протиправним та скасування, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, часткового здійснення АТ «Альфа-Банк» прощення (анулювання) боргу у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки в сумі 1 458 922,72 грн, наявність непогашеної заборгованості в сумі 6 508 08,713 грн, невиконання зобов`язання за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 20 червня 2011 року, в сумі 3 326,70 грн без урахування штрафних санкцій.

Вказує на те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козлової Н.В., третя особа - ОСОБА_3 , про визнання рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію протиправним та скасування, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю, вплине на розмір заборгованості, оскільки у випадку скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_2 , розмір заборгованості за основним зобов`язанням буде збільшено на суму її вартості, в іншому ж випадку розмір заборгованості за кредитним договором становитиме суму без урахування вартості такого майна.

Вважає, що припинення обтяження без вирішення питання чинності іпотеки суперечить положенням законодавства.

Посилається на порушення норм процесуального права при визначенні ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2020 року строку на подачу відзиву, ненадання АТ «Альфа-Банк» доказів, поданих ОСОБА_1 , розгляд справи у першому судовому засіданні за відсутності АТ «Альфа-Банк» без вирішення питання про відкладення розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 червня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа Банк» задоволено частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року скасовано.

У позові ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про припинення обтяження нерухомого майна відмовлено.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 12 вересня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не повністю відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст. 605, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 391 ЦК України, абз. 2 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» та прийшов до висновку про наявність правових підстав для припинення обтяження нерухомого майна, а саме, кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 3594276 від 11 серпня 2006 року та номер запису обтяження 3594422 від 07 серпня 2009 року.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на припинення кредитного та іпотечного зобов`язання з моменту отримання боржником ОСОБА_2 довідки АТ «Альфа-Банк» про прощення (анулювання) боргу від 02 вересня 2019 року № 95.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що з довідки АТ «Альфа-Банк» про прощення (анулювання) боргу від 02 вересня 2019 року № 95 не вбачається про прощення частини боргу, не доведено прийняття АТ «Альфа-Банк» рішення про прощення (анулювання) боргу у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи заяву АТ «Альфа-Банк» про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції, посилаючись на правила п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, вказав, що справа за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козлової Н.В. з участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію протиправним та скасування, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю не впливає на об`єктивну можливість розгляду цієї справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини 4 статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 548, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 60 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних строком до 05 серпня 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 11 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір № 548, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру № 6 .

Також на забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 11 серпня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 548, за умовами якого в іпотеку банку передано квартиру № 7 , та на підставі якого зареєстровано обтяження предмета іпотеки квартири № 7 , номер запису 3594276.

Крім того, між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 про зміну умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М. 31 липня 2009 року, за яким зареєстровано обтяження предмета іпотеки за номером 3594422 від 07 серпня 2009 року.

20 червня 2011 року приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Хоменко М.О. вчинила виконавчий напис, яким звернуто стягнення на кв. № 6 , яка належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк», у розмірі 71 158,53 дол. США та 17 797,58 грн.

15 липня 2011 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом нотаріуса.

21 липня 2011 року держаним реєстратором накладено арешт на вказану квартиру за заявою ВДВС Глибоцького районного управління юстиції в Чернівецькій області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 липня 2011 року № 27556634 (а. с.18-20, т. 1).

Згідно з довідкою про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95 банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме кв. № 6 за рішенням приватного нотаріуса Козлової Н.В., оцінка квартири встановлена в розмірі 417 000,00 грн. Також банк простив ОСОБА_2 борг в розмірі 1 458 922, 72 грн (а. с. 21 т. 1).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив припинити обтяження квартири № 7 , яка належить йому на праві власності, посилаючись на те, що договір іпотеки, укладений між ним та АКБСР «Укрсоцбанк», припинений у зв`язку із припиненням основного зобов`язання, внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру № 6 , яка належить ОСОБА_2 , та прощення (анулювання) банком боргу ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитне та іпотечне зобов`язання перед банком є припиненими з моменту отримання ОСОБА_2 (28 листопада 2019 року) повідомлення банку про анулювання боргу. Суд врахував, що з довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95 не вбачається, що прощена тільки частина боргу і що відповідач претендує на іншу квартиру - квартиру № 7 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов`язання та є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У статті 17 Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, а тому згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. 20 червня 2011 року вчинено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на квартиру № 6 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , з метою задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк», в розмірі 71 158,53 дол. США та 15 297,58 грн, що складаються з кредиту в сумі 50 283,67 дол. США, простроченого кредиту в сумі 4 090,00 дол. США, відсотків в сумі 16 784,86 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 520,08 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 12 777,50 грн.

Звернення із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такою заявою вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

За змістом частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), зроблено висновок, відповідно до якого встановлено, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

З огляду на викладене, звернувшись із заявою про вчинення виконавчого напису (шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки), кредитодавець на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку, тобто настав строк виконання договору в повному обсязі.

Виходячи з викладеного, строк дії договору припинився 20 червня 2011 року, а тому необґрунтованими є дії кредитора щодо нарахування відсотків за кредитним договором та пені після зазначеної дати.

Розмір заборгованості за договором кредиту від 10 серпня 2006 року № 548 встановлена виконавчим написом приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. від 20 червня 2011 року, тобто становить 71 158,53 дол. США та 17 797,58 грн, що складаються з кредиту в сумі 50 283,67 дол. США, простроченого кредиту в сумі 4 090,00 дол. США, відсотків в сумі 16 784,86 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 520,08 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 12 777,50 грн, та 2 500, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису.

Згідно з довідкою про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95 банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (квартиру № 6 ) за рішенням приватного нотаріуса Козлової Н.В., оцінка квартири встановлена в розмірі 417 000,00 грн. Також банк простив ОСОБА_2 борг в розмірі 1 458 922, 72 грн (а. с. 21 т. 1).

Положеннями частини першої статті 605 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Прощення (анулювання) боргу - це односторонній правочин, який вчиняє кредитор та який не потребує дій на його виконання. Правочин, спрямований на припинення зобов`язання прощенням боргу, слід вважати вчиненим в момент отримання боржником письмової заяви кредитора про прощення боргу.

Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_2 довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95, відповідно до якої банком задоволено забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

За змістом наведеної довідки, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором від 10 серпня 2006 року № 548 ( за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом Національного банку України на 12 квітня 2019 року склав 8 384 066,43 грн.

У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість ОСОБА_2 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором від 10 серпня 2008 року № 548.

У відповідності до вимог ПК України до складу річного доходу ОСОБА_2 за 2019 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 1 458 922,72 грн.

З огляду на наведене, АТ «Укрсоцбанк» у довідці про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу від 02 вересня 2019 року № 95 відображено зміст зобов`язання, що припиняється прощенням (анулюванням) боргу.

Отже, банк задовольнив забезпечену іпотекою вимогу у розмірі 417 000 грн шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - квартиру № 6 , яка належала ОСОБА_2 , а також прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 458 922,72 грн, що разом становить 1 875 922,72 грн.

У той же час АТ «Укрсоцбанк» не звільнено ОСОБА_2 у повному обсязі від заборгованості, встановленої у виконавчому написі приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М. О. від 20 червня 2011 року.

Однак, зазначена сума заборгованості у довідці, виданій АТ «Укрсоцбанк» від 02 вересня 2019 року № 95 у розмірі 8 384066,43 грн, що еквівалентно 312 488,49 дол. США (офіційний курс НБУ станом на 12 квітня 2019 року), свідчить, що кредитор продовжував нараховувати передбачені договором відсотки за користуванням кредитом та неустойку після вчинення виконавчого напису нотаріуса та зміни строку основного зобов`язання, а тому колегія суддів вважає, що дії кредитора в даному випадку щодо визначення суми заборгованості є неправомірними та слід визначити суму заборгованості, яка не погашена боржником після набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

За таких обставин, для визначення непогашеного розміру заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Альфабанк» слід виходити з суми заборгованості за кредитним договором від 10 серпня 2006 року № 548, встановленої у виконавчому написі приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. від 20 червня 2011 року, яка складає 71 158,53 дол. США та 17 797,58 грн, що складаються з кредиту в сумі 50 283,67 дол. США, простроченого кредиту в сумі 4 090,00 дол. США, відсотків в сумі 16 784,86 дол. США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 520,08 грн, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 12 777,50 грн, та 2 500, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, відняти 1 875 922,72 грн, що еквівалентно 69 918,84 дол. США (офіційний курс НБУ станом на 12 квітня 2019 року).

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Пунктом 2.5 кредитного договору від 10 серпня 2006 року №548 визначено наступну черговість погашення заборгованості, а саме, прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; штраф.

Виходячи з послідовності погашення заборгованості, відповідно до умов кредитного договору, розмір непогашеної заборгованості боржника перед кредитором становить 1 239,69 дол. США заборгованості за кредитом, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 520,08 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 12 777,50 грн, та 2 500, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 1 239,69 дол США та 17 797,58 грн, тобто у боржника перед банком наявна непогашена повністю заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2006 року №548, укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Обов`язковою ознакою анулювання (прощення) кредитором заборгованості є повне припинення зобов`язання боржника перед кредитором.

У такому разі прощення АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом не припиняє правовідносин між банком, як кредитором, та боржником за кредитним договором, оскільки в такому випадку банк залишає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства України.

Саме такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 825/4309/13-а (адміністративне провадження № К/9901/4256/18), від 24 січня 2019 року у справі № 808/890/16 (адміністративне провадження № К/9901/26879/18).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення зобов`язання за кредитним договором № 548 від 10 серпня 2006 року, укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ..

Оскільки основне зобов`язання не є припиненим, висновки суду першої інстанції про припинення зобов`язання між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 за договором іпотеки від 11 серпня 2006 року № 548, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Кінащук Н.М., та наявність підстав для припинення обтяження предмета іпотеки не відповідають нормам матеріального права.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У такому разі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

В абзаці другому частини другої статті 376 ЦПК України зазначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права при визначенні ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2020 року строку на подачу відзиву, ненадання АТ «Альфа-Банк» доказів, поданих ОСОБА_1 , розгляд справи у першому судовому засіданні за відсутності представника АТ «Альфа-Банк» без вирішення питання про відкладення розгляду справи не призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Не заслуговують на увагу посилання АТ «Альфа-Банк» в апеляційній скарзі на те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Козлової Н.В. з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання рішення про державну реєстрацію права власності та запису про таку реєстрацію протиправним та скасування, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю вплине на розмір заборгованості.

Так, скасування державної реєстрації права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_2 не спростовує рішення кредитора про прощення боргу, яке не оспорюється і є чинним.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність об`єктивної можливості розгляду справи, оскільки зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинено лише до закінчення її розгляду по суті (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 906/806/15).

Оскільки розгляд даної справи завершено і по суті заявленого позову судом першої інстанції ухвалено судове рішення, яке переглядається, тому клопотання АТ «Альфа-Банк» в апеляційній скарзі про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З платіжних доручень від 13 березня 2020 року № 1285835 вбачається, що АТ «Альфа-Банк» за подачу апеляційної скарги сплатило судовий збір 3 153 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» слід стягнути 1 261,20 грн (840,80*150%) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в частині оскарження судового рішення.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про припинення обтяження нерухомого майна відмовити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» 1 261 гривню 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 26 листопада 2021 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

А.І. Владичан