Справа № 369/4640/20
Провадження № 2/369/1960/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судового засідання Житар А.А.,

за участю представника позивача Орєхов А.В., Старчі А.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 6 в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсніченко Олексій Дмитрович, про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 7 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 49.28.1/75/07-А . Згідно з умовами вказаного договору відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі 275 968 грн. на умовах сплати за користування кредитом 12,55 % річних та терміном до 6 грудня 2014 року. Заборгованість становила 227 316 грн. 31 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 201 516 грн. 99 коп., 20 984 грн. 59 коп. - заборгованість за відсотками, 4 814 грн. 73 - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Згідно із п. 3.1.1 кредитного договору № 49.28.1/75/07-А від 7 грудня 2007 року, позичальник зобов`язаний щомісяця до 10-го числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами, шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту у розмірі 2 686 грн. 89 коп. Пунктом 3.1.2. передбачено, що щомісяця до 10-го числа включно кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в розмірі, що визначається співвідношенням суми чергового отриманого кредиту до 12 місяців у валюті отриманого кредиту.

Згідно п. 3.3. вказаного договору позичальник зобов`язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісячно до 10-го числа включно кожного календарного місяця наступного за звітним.

Відповідно до пункту 3.9. за порушення строків повернення кредитів чи сплати відсотків позичальник зобов`язаний сплачувати банку за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної ставки, встановленої у пункті 1.5. цього договору, від суми простроченого платежу, в залежності від валюти кредиту, за яким виникло таке прострочення.

Згідно із п. 5.2. даного кредитного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору, вимагати дострокове повернення одержаних коштів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року у справі № 2- 760/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 227 316 грн. 31 коп.

05.09.2012 року на підставі виконавчого листа № 2-760, виданого 25.03.2010 року відкрито виконавче провадження № 34091934.

23.08.2017 року у виконавчому провадженні № 34091934 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» на стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

21 листопада 2019 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/50626/19-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-760/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено: замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як на правонаступника за правом грошової вимоги відносно ОСОБА_4 про стягнення заборгованості згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року у справі № 2-760/10.

Враховуючи вищезазначене, станом на дату подачі позовної заяви наявне невиконане судове рішення про стягнення заборгованості та на виконанні Оболонського РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ перебуває виконавче провадження стосовно стягнення суми боргу.

В ході виконання вищезазначеного рішення суду, а саме: 20.11.2019 року (дата витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) було встановлено, що об`єкт нерухомості: квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка належала боржнику на підставі свідоцтва про право власності від 05.08.2008 року (виконком Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради на підставі рішення № 45/2 від 29.02.2008р.) була відчужена ОСОБА_2 04.05.2017 року на підставі договору дарування № 143 від 04.05.2017 року.

З вищенаведеного прослідковується, що дарування даної квартири відбулось 04.05.2017 року, тобто на стадії виконання рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року у справі № 2-760/10 про стягнення суми боргу із ОСОБА_5 , суми заборгованості, а тому, позивач вважає, що дії відповідача-1 не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а лише для невиконання рішення суду, яке наразі не виконане.

Отже, укладення договору дарування, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст, 215 цього кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234.

ТОВ «Вердикт Капітал» стало відомо про те, що відповідач 1 - ОСОБА_4 , з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань відчужив квартиру, яка перебувала у нього на праві власності, а саме, 04.05.2017 року уклав фіктивний договір дарування № 143 (реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Татаринцева Євгенія Анатоліївна), у відповідності до якого, ОСОБА_4 було подаровано квартиру за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24 ОСОБА_2 .

Договір дарування № 143 укладений 04.05.2017 року, тобто на стадії виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року у справі № 2-760/10.

Розуміючи реальну загрозу майну, яке перебувало у власності ОСОБА_4 на стадії виконання судового рішення здійснено фіктивний правочин шляхом укладення договору дарування № 143 від 04.05.2017р., що порушує права кредитора - ТОВ «Вердикт Капітал».

Тому, позивач просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір дарування квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 15.04.2020 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження.

11.06.2020 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , який був мотивований тим, що квартиру, якою вона володіє із 2017 року їй подарував рідний внук - ОСОБА_3 , вона була ним придбана за оплатним договором купівлі - продажу квартири, серія та номер:454, виданий 08.07.2016, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсніченко О.Д.

Отже, позивачем неправильно визначено суб`єктний склад учасників правочину договору дарування, та сформовано хибні уявлення про його мету, обставини, підставу оскільки між нею і громадянином ОСОБА_1 взагалі не укладалось жодних договорів.

Тому відповідач просила суд закрити провадження у цивільній справі №369/4640/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна про визнання договору дарування квартири недійсним, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А. всі наявні матеріали в копіях що слугували та стали підставою для укладення договору дарування квартири №145 від 04.05.17 року. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колісніченко О.Д. всі наявні матеріали в копіях що слугували та стали підставою для укладення договору купівлі продажу квартири №454 від 08.07.16 року.

10.08.2020 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначалось що позивачем отримано відзив ОСОБА_2 на позовну заяву зі змісту якого було встановлено, що попередньо квартира за адресою АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_1 для ОСОБА_3 .

Враховуючи обставини, які не були відомі позивачу до отримання відзиву Відповідачем ОСОБА_2 виникла необхідність в уточненій позовній заяві шляхом зміни предмету позову (додання вимоги немайнового характеру).

Тому позивач просив визнати недійсним з моменту укладення договір дарування квартири № 143 від 04.05.2017 року розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири № 454 від 08.07.2016 року розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

04.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив суд задовольнити.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 7 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 49.28.1/75/07-А.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2010 року у справі № 2- 760/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 227 316 грн. 31 коп.

05.09.2012 року на підставі виконавчого листа № 2-760, виданого 25.03.2010 року відкрито виконавче провадження № 34091934.

23.08.2017 року у виконавчому провадженні № 34091934 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» на стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

09 листопада 2018 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 951/К, відповідно до умов якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема за кредитним договором № 49.28.1/75/07-А.

21 листопада 2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/50626/19-ц замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (код у Єдиному державному реєстрі підприємств в організацій України 34047020) на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як на правонаступника за правом грошової вимоги відносно ОСОБА_4 про стягнення заборгованості згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2010 року у справі № 2-760/10.

04 травня 2017 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 квартиру за номером АДРЕСА_4 .

Квартира належить дарувальнику на праві власності, на підставі Договору купівлі - продажу квартири, посвідченого Колєсніченко О.Д. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08 липня 2016 року.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов`язків за угодою, є виконанням угоди.

Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторонами не було надано копію договору купівлі-продажу спірної квартири що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсніченко О.Д. від 08 липня 2016 року.

В ході судового розгляду, судом не було встановлено, що на час укладення спірного договору, предмет дарування знаходився в заставі та не перебував під обтяженням зареєстрованим на користь стягувача.

Позивачем не було надано суду будь-які судові рішення щодо звернення стягнення на спірну квартиру, при цьому наявність невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_4 перед позивачем не є безумовною підставою для обмеження розпорядження належним йому нерухомим майном. ТОВ «Вердикт Капітал» не мав на момент укладення спірних договорів жодних прав на нерухоме майно, яке було предметом купівлі-продажу та дарування, а відтак оспорюваними договорами жодним чином не порушені права позивача.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно та керуючись ст. ст. 16, 202, 203, 215-235 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 56, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсніченко Олексій Дмитрович, про визнання договорів недійсними - відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Т.В. Дубас