ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2056/20 Номер провадження 22-ц/814/998/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року, постановлене суддею Куцин В.М. (повний текст складено 03 лютого 2021 року),

по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

22.10.2020 АТ «Акцент-Банк», як правонаступник прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.09.2017 №SAMABWFC1. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. З наведених підстав просить стягнути із відповідача 30 255,01 грн., що утворилася станом на 29.09.2020 та складається із: 12 310,05 грн. - заборгованість за кредитом; 17 944,96 грн. - заборгованість по відсоткам; а також 2 102,00 грн. судових витрат.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.01.2021 у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивач не надав доказів укладення кредитного договору.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне з`ясування, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводить, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку.

Користуючись кредитними коштами, позичальник фактично висловила свою згоду із формою договору, а саме - офертою, а також його умовами.

Посилаючись на положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, вважає, що фактичне прийняття позичальником пропозиції до укладення договору дією та сплата періодичних платежів є доказом дотримання А-Банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині надання споживачу інформації про умови кредитування, що відповідає позиції Верховного Суду по справах №202/19403/13-ц від 09.07.2018, №705/6051/15-ц від 18.04.2018, №256/7652/15-ц від 14.02.2018, №203/7644/13-ц (61-963св18) та №2604/29253/12-ц (61-2741св18).

Вважає, що незалежно під підписання позичальником Умов і Правил надання банківських послуг, а також тарифів А-Банку, районний суд відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України повинен був стягнути із відповідача на користь банку відсотки за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки НБУ, а також тіло кредиту згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №342/180/17 від 03.07.2019.

Стосовно дати актуальності інформації посилаючись на положення ч.2 ст.638, ст.643, ч.3 ст.645 ЦК України доводить, що паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування», і строк кредиту зазначається у розділі «2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» у підрозділі «Строк кредитування», де зазначено строком кредитування 240 місяців.

Керуючись п.4 розділу 7 Паспорту доводить, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів,тощо.

В обґрунтування правильності розрахунку заборгованості позивачем надано банківську виписку за період із 13.03.2018 по 26.02.2020.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено, що 26.05.2017 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, які розміщені у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Зобов`язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку./а.с.6/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua./terms в розділі «Умови та правила»./а.с.6-10/

Згідно витягу із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua./terms в розділі «Умови та правила» ТАРИФИ користування кредитною карткою «Універсальна», а саме: тип картки Visa, Mastercard; валюта карткового рахунку - гривня; обслуговування платіжної картки безкоштовне; інтернет банкінг безкоштовний; пільговий період до 55 днів; розмір обов`язкового щомісячного платежу 5% від заборгованості; базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду) 3,9%; перевипуск картки по закінчення терміну дії безкоштовний; розмір прострочених зобов`язань по кредиту - подвійна процентна ставка, що діє в тарифі (7,8%), нараховується з 1-го дня виникнення зобов`язань; комісія за зняття власних коштів у банкоматах, пунктах видачі готівки А-Банку та інших банків України - 1%, за кордоном - 2%; порядок погашення заборгованості під час внесення коштів на картковий рахунок: прострочені відсотки, прострочений кредит, нараховані відсотки, заборгованість за кредитним лімітом./а.с.11/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 12.09.2017 №SAMABWFC1, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 29.09.2020, становить 30 255,01 грн., із яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 12 310,05 грн. (прострочена); загальний залишок заборгованості за процентами - 17 944,96 грн. (на прострочену заборгованість)./а.с.5/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено обізнаність позичальника із умовами кредитування, а тому відсутні підстави стягнення нарахованої заборгованості, як недоведеної. Доводи позивача стосовно наявності у АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин з посиланням на укладення договору №SAMABWFC1 від 12.09.2017 визнані районним судом неспроможними, оскільки у матеріалах справи такий договір відсутній, а підстави нарахування заборгованості банк пов`язує із анкетою-заявою, що не є договором приєднання згідно ч.1 ст.634 ЦК України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.364 ЦК України, однак висновок про відмову в позові в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, якими вони врегульовані.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги новий доказ - виписку по рахунку картки ОСОБА_1 за період із 12.09.2017 по 09.02.2021, яка не становила предмет дослідження суду першої інстанції; поважність причин, що зумовила неможливість її своєчасного надання суду банком не доведена.

Із матеріалів справи убачається, що АТ «Акцент-Банк», звертаючись в суд із позовом та обґрунтовуючи право вимоги за кредитним договором, крім самого розрахунку заборгованості, посилається на витяги з Умов і правил надання банківських послуг та тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», як невід`ємні частини договору №SAMABWFC1 від 12.09.2017, вважаючи його офертою, укладеною шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банк.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.1 ст.634 ЦК України. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки витяги із Умов і правил надання банківських послуг та тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування в частині нарахування відсотків, не містять доказів того, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач, ознайомившись і погодившись із ними, підписуючи анкету-заяву, яка містить виключно її персональні дані та посилання на рекламний буклет, як складову договору.

Отже вказані Умови і Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, через відсутність жодних узгоджених сторонами істотних умов кредитування, зокрема, розміру кредитних коштів, отриманих позичальником, процентної ставки, комісії, пені та штрафів. Твердження позивача, що ця анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг із усіма істотними умовами кредитування, та, як договір публічної оферти, не потребує підпису позичальника на кожному документі, колегією суддів відхиляються, як неспроможні.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та Правила банківських послуг», які діяли для всіх, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведена банком у апеляційній скарзі практика Верховного Суду за 2018 рік щодо дійсності Умов і Правил таких висновків не спростовує та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується конкретних судових справ і сформована раніше, ніж правова позиція Великої Палати, яка має узагальнююче значення та сформована пізніше.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, що позичальник була повністю проінформована про умови кредитування та погодилася із їх виконанням, взявши на себе зобов`язання ознайомлюватися зі змінами до них на сайті банку, апеляційним судом відхиляються, оскільки зводяться до довільного тлумачення банком норм права на свою користь та не звільняють його від обов`язку повідомляти споживача про умови кредитування.

Наведене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634, ст.638 ЦК України. При цьому апеляційний суд враховує раніше викладену позицію Верховного Суду, за якої пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та Правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц).

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив би покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України, що полягало у безпідставній відмові у стягненні із відповідача процентів за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки Національного банку України, колегією суддів відхиляються. По-перше, такі твердження суперечать принципу диспозитивності; по-друге, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскільки у суді першої інстанції банком не змінювалися підстави позову та не уточнювалися вимоги в частині розміру процентів згідно облікової ставки Національного банку України та підстав їх нарахування, такі доводи виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Разом із цим, з огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів визнає, що АТ «Акцент-Банк», за відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків, має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 12 310,05 грн. згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого відповідачем.

Посилання районного суду на відсутність у матеріалах справи договору №SAMABWFC1 від 12.09.2017, як підставу відмови у стягнення заборгованості за тілом кредиту, апеляційний суд визнає помилковими, оскільки з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі №342/180/17-ц від 03.07.2019, до стягнення підлягає сума фактично отриманих позичальником кредитних коштів. При цьому, в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України, за наявності сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, суд за власної ініціативи мав можливість ініціювати питання витребування договору №SAMABWFC1 від 12.09.2017.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.01.2021 скасуванню із постановленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ "Акцент-Банк" та стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 12 310,05 грн. У іншій частині вимог позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ «Акцент-Банк» (40,7%), на користь останнього із ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 855,51 (2 102,00 грн. х 40,7%) та 1 283,27 грн. за апеляційну скаргу (3 153,00 грн. х 40,7%), а всього 2 138,78 грн./а.с.1, 50/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 січня 2021 року - скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, рах. № НОМЕР_2 , МФО №307770) заборгованість за кредитом у розмірі 12 310,05 грн. (дванадцять тисяч триста десять гривень п`ять копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (рах. № НОМЕР_3 ) 2 138,78 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.05.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська