Справа № 509/2991/18
01 червня 2021 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача, адвоката Осадчої І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом
про відшкодування матеріальної шкоди,-
17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку надалі уточнив, про стягнення з відповідача ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 28 672,48 грн. та моральної шкоди у розмірі 6 175,52 грн., посилаючись на те, що 07 вересня 2017 року приблизно о 15 год. 30 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядної дорозі вул. Торгова смт Авангард з боку ж/м «7Небо» на т-подібному перехресті нерівнозначних доріг вул. Торгова-В.Спрейса при виїзді на головну дорогу, виконуючи лівий поворот, не надав перевагу автомобілю марки «ВАЗ - 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі з боку а/д Одеса-Б-Дністровський, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 397861 за ст. 124 КУпАП та постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року у справі №509/462/18, в якій встановлено, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач, керуючи автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем позивача.
Позивач та його представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 вересня 2017 року приблизно о 15 год. 30 хв., відповідач, керуючи автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядної дорозі вул. Торгова смт Авангард з боку ж/м «7Небо» на т-подібному перехресті нерівнозначних доріг вул. Торгова-В.Спрейса при виїзді на головну дорогу, виконуючи лівий поворот, не надав перевагу автомобілю марки «ВАЗ - 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі з боку а/д Одеса-Б-Дністровський, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 397861 за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 лютого 2018 року у справі №509/462/18, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито.
Зазначена постанова набрала законної сили.
Через зазначене ДТП, позивачеві була завдана матеріальна шкода, а саме: пошкоджено належний йому автомобіль марки «ВАЗ - 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до Звіту №135-09/17 про встановлення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , через його пошкодження при ДТП з вини відповідача, складає 24 694,48 грн.
Також, позивачем сплачена вартість проведення робіт з проведення незалежної оцінки по визначенню розміру збитку завданого власнику транспортного засобу за договором № 135-09/17 на проведення оцінки майна від 13 вересня 2017 року в сумі 1818,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату робіт за договором № 135-09/17 на проведення оцінки майна від 13 жовтня 2017 року.
Також, додатково позивач поніс витрати на евакуацію автомобіля в сумі. 1530,00 грн. та на оплату за площадку зберігання автомобіля в сумі 630,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка завдана позивачу незаконними діями відповідача становить 28 672,48 грн.
Відповідно до п.1 ст. 1188 ЦК України, шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв`язків позивачів, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивач зазнав, у зв`язку з чим, слід стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 6175,52 грн.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.
У п. 36 рішення Європейського суду у справі Голдера проти Сполученого Королівства, вказано, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, вказано, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, суд вважає, що слід стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 274-280, 354-355 ЦПК України, ст. 1188 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 672 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 175 (шість тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Повний текст заочного рішення складено 02 червня 2021 року.
Суддя Бочаров А.І.