Провадження № 22-ц/812/1178/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Миколаїв

справа № 469/371/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 26 квітня 2021 року суддею Гапоненко Н.О. в приміщенні цього ж суду (дата складення повного рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 1 березня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 7500 грн. на платіжну картку. Своїм підписом позичальник підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на порушення позичальницею умов кредитного договору та виникнення станом на 16 квітня 2020 року кредитної заборгованості, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 17 107,55 грн., з яких 10 254,11 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 110 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1 452,60 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими згідно статті 625 ЦК та штрафи - 500 грн. фіксована частина та 790,84 грн. процентна складова.

Відповідачка ОСОБА_1 своєї позиції щодо вимог банку не повідомила, участі у судових засіданнях не приймала. Справу розглянуто в порядку заочного розгляду.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 9 883,65 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1214,40 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів на штрафів та задовольнити ці вимоги. Апелянт посилався на те, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій прямо зазначено про ознайомлення та згоду з умовами кредитування, активно користувалась кредитними коштами, частково погашала кредит, що свідчить про прийняття нею всіх умов кредитування за публічним договором. Одночасно відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено розмір процентної ставки та умови нарахування штрафів. Крім того, суд мав можливість самостійно розрахувати суми, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 відповідно до статті 625 ЦК.

Правом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що банк не довів факт узгодження з позичальницею усіх умов кредитування (ціну договору), а саме розмір процентів та неустойки. При цьому надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил не містить таких умов, а наданий суду цей відомчий документ, який неодноразово змінювався, не є достатньою підставою вважати саме ці умови узгодженими сторонами з дотриманням письмової форми угоди. Відсутні і відомості про узгодження сплати процентів за частиною 2 статті 625 ЦК. Інформація про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) позичальником ОСОБА_1 не підписана.

За цих обставин поверненню підлягають тільки отримані відповідачкою та неповернуті кредитні кошти, розмір яких за виписками з особового рахунку відповідача скла 9883,65 грн.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, обґрунтовуючи свою позицію за даним спором, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Але за обставинами спору, який розглядав Верховний Суд, при відсутності письмових доказів ознайомлення позичальника з Тарифами банку та Умовами та Правилами, останній заперечував, що саме такі умови були узгоджені сторонами при укладенні договору. На відсутності, насамперед, таких доказів і ґрунтувалась позиція Верховного Суду про недостатність підстав для стягнення з відповідача іншої заборгованості, окрім отриманого та неповернутого кредиту (тіла).

Проте з матеріалів справи, що розглядається, вбачається, що ОСОБА_1 направлялись (за місцем реєстрації) позовна заява та додані до неї документи (розрахунок, Тарифи, Умови та Правила (а.с.75).

Будь-яких заперечень щодо ознайомлення з діючими на той час Умовами та Правилами, та узгодження з нею як вартості кредиту (ціни договору), так і умов відповідальності за порушення зобов`язань, ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин, враховуючи заперечення відповідачки, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав вважати, що ціну договору (сплату процентів за користування кредитними коштами) та умови відповідальності сторони не узгоджували.

Крім того, ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість, що також свідчить про прийняття нею умов кредитування, запропонованих банком.

Апеляційному суду апелянтом додатково надані довідка про умови кредитування від 18 січня 2011 року та інформація про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) від 6 лютого 2018 року, які містять розмір процентної ставки, штрафів та іншої відповідальності позичальника.

Ці документи підписані особисто ОСОБА_1 та свідчать про попереднє ознайомлення відповідачки з цими умовами.

Отже, посилання апелянта на наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом та штрафу не є безпідставним.

При вирішенні питання щодо визначення та стягнення з відповідачки заборгованості, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини 2статті 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 («Позика»)глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (стаття 549 ЦК).

Судом встановлено, що 1 березня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил (далі Заява), які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет за адресою www.privatbank.ua і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, та отримала кредитну картку зі строком дії до вересня 2022 року (а.с.11,12-13).

Діючі на той час Умови та Правила за карткою «Універсальна» передбачали базову процентну в місяць 3,6% на залишок заборгованості та нарахування штрафу за порушення строків погашення кредиту та/або процентів 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням прострочених процентів і комісії. Розмір обов`язкового щомісячного платежу складав 7% від заборгованості (а.с.16).

Такі ж умови (процентна ставка та неустойка) були узгоджені з ОСОБА_1 до підписання нею Заяви у лютому 2018 року.

Інформація щодо умов кредитування (паспорт споживчого кредиту) підписані особисто ОСОБА_1 6 лютого 2018 року (а.с.121).

ОСОБА_1 використовувала кредитні кошти з березня 2019 року по січень 2020 року, в тому числі шляхом регулярного списання з рахунку щомісячних платежів (402,48 грн.) (а.с.9).

Останнє погашення кредиту відповідачка здійснила 22 травня 2019 року (300 грн.).

Станом на 16 квітня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту складала 10 036,85 грн., а загальне сальдо за процентами, нарахованими за умовами договору з застосування базової процентної ставки 43,2% складало 2 369,11 грн.(а.с.116).

Підстав для застосування процентної ставки з коефіцієнтом «2» (86,4%) суд не вбачає, оскільки зі змісту відповідного пункту паспорту споживчого кредиту не вбачається, яке саме порушення зобов`язання з повернення кредиту є підставою для його застосування.

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим визначення заборгованості ОСОБА_1 за процентами в розмірі 2 369,11 грн., які підлягають стягненню відповідно до статей 1048,1054 ЦК.

Розмір штрафу, розрахований за узгодженим з позичальником правилом -500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням заборгованості за процентами, складає 1 120,30 (500 + /10036,85 +2 369,11/ х 5%) грн., які підлягають стягненню відповідно до статті 550 ЦК.

Рішення суду в частині визначення судом розміру кредиту (тіла), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 - 9 883,65 грн., банком не оскаржується.

Отже, апеляційний суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що ОСОБА_1 , поряд із заборгованістю за тілом кредиту (9883,65 грн.), має невиконані зобов`язання станом на 16 квітня 2020 року щодо сплати 2369,11 грн. процентів та 1120,30 грн. штрафу. Загальний борг відповідачки складає 13 373 грн.

Оскільки суд першої інстанції, не врахувавши всі встановлені обставини, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за процентами та штраф, судове рішення підлягає зміні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК підлягає перерозподілу і судовий збір, який підлягає відшкодуванню банку пропорційно задоволеним вимогам.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви складає 2102 грн., при подачі апеляційної скарги -3153 грн.

Пропорційно задоволеним вимогам від ціни позову (17197,55 грн.) відшкодуванню банку підлягає 1634,50 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, та 2451,80 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області, від 26 квітня 2021 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з 9 883,65 грн. до 13 373 грн. та судового збору з 1 214,40 грн. до 1 634,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 451,80 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 10 червня 2021 року