Справа № 168/135/21
Провадження № 2/168/83/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року смт Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Назарука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача

Позивач 18 лютого 2021 року звернулась до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який посвідчено виконавчим комітетом Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області 25 лютого 2013 року, запис в реєстрі №7, згідно якого спадкоємцем всього належного йому майна вказано позивача по справі.

Позивач стверджує, що після смерті ОСОБА_2 належну їй спадщину, у відповідності до вимог закону прийняла належним чином та у визначений законом термін шляхом подання заяви про відкриття спадщини.

Також наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

В підготовче засідання позивач не з`явилася, до суду направила заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовільнити. У зв`язку із відсутністю спору просить справу розглянути у підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без їх участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 02 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області 25 липня 2016 року, а/з №13) (а.с.9), до складу якої входить житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки виконавчого комітету Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області, виданої на підставі погосподарської книги №3 господарство, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав за даною адресою разом з дружиною ОСОБА_3 . (а.с.6)

Витягом № 73/08.02 від 28.01.2021 з погосподарської книги №3 за 2016-2023 роки Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області по особовому рахунку № 02-0081-1 підтверджується, що будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . належав ОСОБА_2 (а.с.7)

Як вбачається із матеріалів справи, 25 лютого 2013 року спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, за яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповів дочці ОСОБА_1 (позивачці по справі), що підтверджується копією заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 7. (а.с.10) Спадщину після смерті ОСОБА_2 за заповітом, відповідно до статті 1269 ЦК України, прийняла дочка померлого, шляхом подачі заяви у встановлені законом строки до Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області. (а.с.28)

Спадкоємцем за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині, згідно статті 1241 ЦК України, дружиною спадкодавця ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини подано до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, що залишилася після чоловіка ОСОБА_2 (а.с.29)

Інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_2 та прийняли таку, крім позивачки, судом не встановлено.

Позивачкою виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . (а.с.12-16)

В той же час, при зверненні до нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.11).

Копією спадкової справи № 3/2017 до майна померлого ОСОБА_2 нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори Волинської області стверджується, що на підставі заяви позивачки від 20 грудня 2017 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з двох земельних ділянок площею 0,7049 га, кадастровий номер :04:000:0801 (а.с.37) та площею 1,5922 га, кадастровий номер :04:000:0800 (а.с38), що знаходяться на території Поліської сільської ради Старовижівського району Волинської області і призначені для ведення особистого селянського господарства та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ №00787 виданого 25 червня 2003 року належали особисто ОСОБА_2 , спадщину після якого позивачка прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлені законом строки.

Крім того, на підставі заяви позивачки від 05 березня 2020 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай у Старовижівській філії НВАТ «Агроінком» АФ «Правда», що знаходиться в селі Поліське Старовижівського району Волинської області, котре належало померлому спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ВЛ № 283327 виданого 21 листопада 2018 року, вартість майнового паю становить 18 260 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят) грн, або 0,44% відсотки від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Згодом, 20 січня 2021 року позивачка звернулася із заявою до нотаріуса Старовижівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, в частині житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами (а.с.41), однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с.42)

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 (а.с.5); копією свідоцтва про шлюб позивачки серії НОМЕР_3 (а.с.5), копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 (а.с.9); випискою з погосподарської книги №3 за 2016-2023 по особовому рахунку № 02-0081-1 №73/08.02 від 28 січня 2021 року (а.с.7); довідкою виконавчого комітету Старовижівської селищної ради Волинської області №74/08.02 від 28 січня 2021 року про останнє місце проживання ОСОБА_2 , про посвідчення заповіту (а.с.6); витягом про реєстрацію спадкової справи від 20 січня 2017 року (а.с.8); копією заповіту (а.с.10); постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №16/02-31 від 20 січня 2021 року (а.с.11); копіями паспорта та картки платника податків позивачки по справі (а.с.3-4) та іншими матеріалами справи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування.

В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

V. Застосоване судом законодавство

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин,

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як передбачає частина 1 статті 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ЦПК України встановлено, що:

- відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- згідно статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

- у відповідності до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

- статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

- відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

- відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки суду

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2 ; вона у передбачений законом спосіб прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 входить зазначений житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, однак право власності на такий не було зареєстровано у встановленому законом порядку, внаслідок чого відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав, як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом.

З огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі та визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

VII. Розподіл судових витрат

Виходячи з вимог статті 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею, так як про це зазначено в заяві.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11-13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 229, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 ) до виконавчого комітету Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області (, місцезнаходження: вул. Незалежності, 52 смт Стара Вижівка 44401 Старовижівського р-ну Волинської обл.) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що залишились після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Назарук