УХВАЛА

iменем України

Справа № 330/540/21

2-з/330/23/2021

"08" червня 2021 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Нестеренко Т.В.,

при секретарі Корнієнко М.М.,

за участю представника заявника адвоката Шибеко Д.В.,

представника відповідача адвоката Вороніна І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Шибеко Д.В. про забезпечення позову у цивільній справі №2/330/314/2021 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

08.06.2021 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Шибеко Д.В. через канцелярію Якимівського районного суду Запорізької області подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на земельну ділянку площею 12.62 га,- кадастровий номер: :07:007:0013; дата державної реєстрації земельної ділянки: 15.11.2007; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203; що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; накласти арешт на земельну ділянку площею 12.62 га; кадастровий номер: :07:007:0014; дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.11.2014; Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203; що належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;накласти арешт на 2/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області по справі №2-1012/2010 від 06.08.2010 року та свідоцтва про право власності, б/н, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Якимівське ВОЖКГ; рішення Якимівського районного суду Запорізької області по справі 2-1012/2010 від 19.11.2010 року, свідоцтва про право власності, б/н, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Якимівське ВОЖКГ.

Заява мотивована тим, що 30 вересня 2019 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, "згідно якого Відповідач отримав в борг від Позивача грошову суму в розмірі 480 000,00 (чотириста вісімдесят тисяч) грн., що на день отримання коштів складало 20000,00 (двадцять тисяч) долл. США. 30 вересня 2019 року Відповідачем, на підтвердження укладення договору позики та отримання грошових коштів, було надано Позивачу власноруч написану розписку. Вказаною розпискою визначений строк повернення боргу: за першою вимогою у відповідності до ЦК України в розмірі, що є еквівалентом 20 000,00 (двадцяти тисячам) долл. США за курсом, що діятиме на день повернення боргу. 01 лютого 2021 року Позивач направив на адресу Відповідача вимогу про повернення боргу вих. № 02/01/2021-1 від 20.01.2021 року. Однак до теперішнього часу Відповідач зобов`язання не виконав, грошові кошти Позивачу не повернув.Відповідач всіляко ухиляється від виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів, погрожує продати все майно. (В матеріалах справи наявні докази того факту, що Позивачем було здійснено спробу по комунікації з Відповідачем з питань повернення коштів, які належать Позивачу, а саме вимога про повернення коштів від 22 грудня 2020 року. Однак Відповідач проігнорував вказану вимогу, не надавши відповіді на неї).Відповідач приховує від Позивача зазначені кошти, а тому є підстави вважати, що вона може скористатись своїм правом, використати на свої особисті потреби та порушити її право власності на ці кошти, тому з метою уникнення ризиків невиконання рішення суду в майбутньому Позивач звертається до суду із заявою про забезпечення позову.Позивач вважає, що недобросовісна поведінка Відповідача свідчить про існування реальної загрози того, що останній дізнавшись про поданий проти нього позов оформить належне йому майно на інших осіб з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань та створення ситуації неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди Позивачу.

У судовому засіданні представник заявника підтримав зазначену заяву та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення зазначеної заяви.

Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Частинами 1,2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цьогоКодексу заходівзабезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно п.п.3,4,6 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч.5 ст.151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 (з відповідними змінами від 12.06.2009) визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглянувши клопотання, суд приходить до висновку, що заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення позову, заходів забезпечення позову про які просить та щодо доцільності вжиття кожного з зазначених заявником заходів забезпечення, не зазначено доказів в обґрунтування застосування видів забезпечення позову.

Позивачем не обґрунтовано та не доведено те, що невжиття заходів забезпечення позову про які вона просить, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду за її позовом, яким вона просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму боргу в розмірі 554610 грн. 00 коп., що еквівалентно 20000 долл. США за офіційним курсом НБУ на дату звернення до суду.

При вирішенні судом питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну можливість того, що відповідач ОСОБА_3 може оформити належне їй майно на інших осіб з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань та створення ситуації неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову. Також судом встановлено, що представником заявника не надано належних доказів щодо вартості майна, на яке просить накласти арешт представник заявника, що позбавляє суд можливості встановити співмірність зазначених заходів забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами. Матеріали справи також не містять відомостей щодо наявності у відповідачки на утриманні малолітніх, неповнолітніх осіб або осіб похилого віку та встановлення над останніми опіки чи піклування, що позбавляє суд можливості встановити чи будуть порушені права інших осіб при забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно відповідачки.

Крім того, суд звертає увагу, що вид забезпечення позову, який просить застосувати представник заявника, не стосується предмету заявлених позовних вимог, а отже, підстав вважати, що, в разі незабезпечення позову, існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не має.

За таких обставин, суд приходить висновку, що клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Шибеко Д.В. не є обґрунтованим та його доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. У клопотанні не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому у задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Шибеко Д.В. про забезпечення позову у цивільній справі №2/330/314/2021 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

У відповідності до ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.В. Нестеренко