К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

справа № 756/10491/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/577/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мазур О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Майбоженко А.М. від 12 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, заінтересована особа: акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України",

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В., посилаючись на те, що 21 грудня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1617 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України матеріальної шкоди в розмірі 78 993 грн. 52 коп.

14 липня 2016 року старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, який в подальшому перейменовано на Оболонський відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Гаркавенко А.В. відкрито виконавче провадження № 51641516 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1617. В цей же день виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

17 липня 2018 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаркавенко А.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

4 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіль Jeep Grand Cherkee, державний номер НОМЕР_1 , а постановою від 17 серпня 2020 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на його банківських рахунках або будуть відкриті в подальшому.

Так як від державного виконавця на адресу ОСОБА_1 не надходило жодних документів виконавчого провадження, то про вказані постанови, так само як і про відкриття виконавчого провадження № 51641516, йому стало відомо лише 17 серпня 2020 року після арешту банківського рахунку.

Вказував, що постанови державного виконавця є протиправними, оскільки жодна з них не була направлена за його зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ); відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець не звернув увагу на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 28 червня 2013 року, а фактично поданий стягувачем лише 12 липня 2016 року;

Посилаючись на те, що про існування виконавчого провадження стало відомо лише 17 серпня 2020 року, ОСОБА_1 просив поновити йому процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 51641516 від 14 липня 2016 року, щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 14 липня 2016 року, щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17 липня 2018 року, щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 4 червня 2019 року, щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, що знаходяться на його рахунках, від 17 серпня 2020 року та скасувати їх.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що стягувач звернувся до відділу державної виконавчої служби в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк переривався у зв`язку із поверненням йому виконавчого листа; інших підстав, які б перешкоджали відкриттю виконавчого провадження, судом не встановлено; рішення суду боржником не виконане, а тому вчинені державним виконавцем заходи для примусового виконання рішення суду є законними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, визначеній законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд допустив порушення норм процесуального права, яке полягає у зазначенні в тексті судового рішення про відсутність учасників справи в судовому засіданні під час постановлення ухвали, в той час як він та його представник були присутніми в судових засіданнях та надавали свої пояснення щодо суті скарги. Також суд не взяв до уваги, що ОСОБА_1 не отримував жодної постанови державного виконавця, а тому всі без виключення виконавчі дії є незаконними. Крім того, скаржник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як у виконавчому листі вказано місце проживання: АДРЕСА_2 . Висновок суду про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є помилковим, оскільки ця обставина нічим не підтверджена. Поза увагою залишилися і доводи скаржника щодо неналежного стягувача у виконавчому провадженні, оскільки станом на момент відкриття виконавчого провадження юридичної особи Національна телекомпанія Україна не існувало.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана у 2016 році, а припинення юридичної особи Національна телекомпанія України відбулося лише 19 січня 2017 року, при цьому АТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" є її правонаступником і питання щодо заміни сторони виконавчого провадження вирішується Оболонським районним судом міста Києва. Та обставина, що боржник не отримував копію постанови про відкриття виконавчого не може бути підставою для її скасування, більше того, виконавчий лист неодноразово пред`являвся до примусового виконання, однак 23 травня 2016 року постановою державного виконавця був повернутий стягувачу, що свідчить про переривання строку пред`явлення його до виконання, і в черговий раз пред`явлений 1 липня 2016 року, а тому винесені державним виконавцем постанови є законними.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник АТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" - Новак А.А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити судове рішення без змін.

Головний державний виконавець Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України матеріальну шкоду в розмірі 78 993 грн. 52 коп., а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 789 грн. 93 коп. (том І а.с. 3).

21 грудня 2012 року на примусове виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 27 червня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1617/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної телекомпанії України матеріальної шкоди в розмірі 78 993 грн. 52 коп.

Згідно відмітки державного виконавця на вказаному виконавчому листі, 23 травня 2016 року він був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче првоадження" (виконавчий лист повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення) - том І а.с 22.

У липні 2016 року Національна телекомпанія України подала заяву про порушення виконавчого провадження (том І а.с.21).

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаркавенко А.В. від 14 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51641516 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1617 та в цей же день винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (том І а.с.17, 18).

17 липня 2018 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаркавенко А.В. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також про арешт коштів боржника (том І а.с. 15, 19).

4 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіль Jeep Grand Cherkee, державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) по виконанню виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва від 21 грудня 2012 року у цивільній справі № 2-1617/2011 з Національна телекомпанія України на його правонаступника АТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (том І а.с. 143)

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, частини 1 статті 1 закону "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Принцип обов`язковості судового рішення закріплений у пункті 9 частини 3 статті 129, статті 1291 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і набуває свого втілення у процесуальному законодавстві (статті 2, 18, 431 ЦПК). Цей принцип має такі складові: а) дотримання вимог судового рішення усіма суб`єктами, прав яких воно стосується, а також усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; б) рішення, яке не виконане добровільно, може бути виконане в примусовому порядку, для чого зацікавленій особі видається відповідний виконавчий документ. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Така позиція викладена у пункті 5.1 рішення Конституційного Суду від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини 2 статті 22 наведеного Закону України "Про виконавче провадження" передбачалося, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони (стаття 23 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, на підставі статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV можна зробити висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV.

Установивши, що стягувачу виконавчий документ було повернуто 23 травня 2016 року, тобто строк був перерваний, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що старший державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаркавенко А.В. на підставі заяви стягувача про примусове виконання від 1 липня 2016 року у межах своїх повноважень постановою від 14 липня 2016 року відкрила виконавче провадження відповідно до вимог статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки виконавче провадження було правомірно відкрито, то вчинені державним виконавцем заходи для примусового виконання рішення суду є законними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, визначеній законом.

Щодо посилань у апеляційній скарзі на те, що дійсним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , куди державним виконавцем не було направлено жодної постанови, а тому всі без виключення виконавчі дії є незаконними, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIVдержавний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Ураховуючи наведене, відсутність доказів про отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття провадження не може вважатися достатньою підставою для її скасування, а вимоги щодо визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця скарга не містить.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що станом на момент відкриття виконавчого провадження (14 липня 2016 року) Національна телекомпанія Україна, як юридична особа, була припинена, а тому не мала права звертатися із заявою про відкриття виконавчого провадження є безпідставними, оскільки відомості про припинення цієї юридичної особи були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19 січня 2017 року тобто вже після відкриття виконавчого провадження.

Також слід зауважити, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року стягувач Національна телекомпанія України замінена правонаступником АТ "Національна суспільна телерадіокомпанія України".

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми процесуального права, вказавши у тексті судового рішення про відсутність учасників справи під час постановлення ухвали, оскільки скаржник та його представник були присутніми в судових засіданнях та надавали свої пояснення щодо суті скарги відхиляються судом апеляційної інстанції з тих підстав, що така неточність не може вважатися об`єктивною обставиною для скасування правильного по своїй суті судового рішення та не призвело до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи встановлені судом обставини, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 1 грудня 2021 року.

Головуючий Судді: