Справа № 551/864/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Вергун Н.В.,
за участю секретаря судових засідань Курінної Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватної виробничо-комерційної фірми «Ред Старс», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4 , про припинення договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній плати, -
11 серпня 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПВКФ «Ред Старс» про припинення договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, зокрема, по 17 614 грн. 81 коп. на користь кожного позивача.
Відповідно до договору оренди землі №2 від 29 вересня 2015 року орендарем земельної ділянки є відповідач ПВКФ «Ред Старс», який з 2017 року не виплачує орендну плату.
Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.177 ЦПК України, був залишений без руху з наданням останнім строку для усунення недоліків.
31 серпня 2020 року позивачі звернулися до суду з заявою на виконання ухвали суду від 14 серпня 2020 року, до якої долучили оригінали квитанцій, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.
Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання / а.с.39 /.
12 жовтня 2020 року на адресу суду від позивачів надійшла уточнена позовна заява / а.с.52-53 /.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року у прийнятті уточненої позовної заяви відмовлено / а.с.56 /.
Ухвалою суду від 07 грудня 2020 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні / а.с.71 /.
Сторони та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
28 квітня 2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про підтримання позовних вимог, проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала.
25 січня 2021 року на адресу суду від третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,- ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечував.
Разом з тим, до суду повернулися конверти з документами у справі, направлені відповідачу ПВКФ «Ред Старс» та третій особі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 за зареєстрованим місцезнаходженням та зареєстрованим місцем проживання останніх, з відмітками «фірми не існує, адресат відсутній.
При цьому, відповідач ПВКФ «Ред Старс» та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлялися також через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
За правилами п.1,2 ч.7, п.3,4 ч.8, ч.10, 11 ст.128 ЦПК України, відповідач та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вважаються належним чином повідомленими про місце, дату і час розгляду справи.
Крім того, відповідач не скористався й правом надати суду відзив, а третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 пояснення у справі.
Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів.
Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі сторін та їх представників на підставі наявних у ній доказів та, керуючись ст.280 ЦПК України, вбачає за можливе ухвалити заочне рішення у справі.
Перевіривши фактичні обставини справи належними і допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови / пункти /, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилами ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
- розірванні договору за взаємною домовленістю сторін;
- розірванні договору в судовому порядку;
- відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом;
- припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України;
- недійсності договору / нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду/».
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
З матеріалів справи слідує, що 29 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та ПВКФ «Ред Старс» було укладено договір оренди землі № 2, строком на 10 років /а.с.14-15, 21 /.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у спірному договорі оренди у пункті 37 сторони дійшли згоди, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін, внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а такою з інших підстав, визначених законом.
При цьому, цей пункт договору будь-ким із його учасників не оспорювався й у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.
Відповідно до умов договору оренди землі № 2 від 29 вересня 2015 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8,10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 31 грудня поточного року.
Позивачі стверджують, що відповідач ПВКФ «Ред Старс», який є орендарем спірної земельної ділянки, з часу смерті їх батька ОСОБА_5 до цього часу не виплачує орендну плату.
Дане твердження не спростовується матеріалами справи, а тому вважається доведеним.
З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про припинення дії договору оренди землі, шляхом його розірвання.
Щодо вимоги позивачів про стягнення заборгованості по орендній платі, суд виходить з наступного.
Так, положеннями ст. 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди /крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України/.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (п.2 ст.551 ЦК України).
За правилами, ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як визначено ч.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата обчислюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди земельної ділянки.
Тобто орендна плата підлягає збільшенню на індекс інфляції, якщо інше не встановлено умовами договору.
Відповідно до п.п. 5, 11 договору оренди землі №2 від 29 вересня 2015 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки встановлена відповідно довідки земельного відділу і становить 25 902 грн. 83 коп. та обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації / а.с.14-16 /.
Відповідно до п.10 зазначеного договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, розмірі 8.10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня поточного року.
Отже, умовами договору передбачено індексацію орендної плати, а не індексацію нормативної грошової оцінки землі, тому доводи позивачів при обчисленні заборгованості по орендній платі нормативної грошової оцінки землі, яка складає 70 710 грн. 86 коп. відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08 січня 2020 року, є необґрунтованими та судом відхиляються.
Оскільки індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати, а спірний договір не передбачає автоматичного застосування індексації до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тому суд приходить до висновку, що відповідно до викладених умов договору оренди та положень Закону України «Про оренду землі» позивачі мають право по 3/8 частини орендної плати, яка становить 8.10% від нормативно-грошової оцінки вказаної у договорі / 25 902 грн. 83 коп./, із застосуванням індексу інфляції саме до орендної плати, а не до нормативної грошової оцінки.
Інфляційні витрати необхідно визначити шляхом множення суми заборгованості орендної плати на момент її виникнення /2 098 грн. 12 коп./ на сукупний індекс інфляції за період прострочення, який становить: 2017 рік -113,7%, 2018 рік -109,8%, 2019 рік - 104,1 %.
Отже, суд робить розрахунок інфляційних витрат наступним чином:
2017 рік: 2098.12 х 113,7% х 109,8% х 104,1% = 2726.74
2726 грн. 74 коп. 2098 грн. 12 коп. = 628 грн. 62 коп.;
2018 рік: 2098.12 х 109,8% х 104,1% = 2398.18
2398 грн. 18 коп. 2098 грн. 12 коп. = 300 грн. 06 коп.;
2019 рік: 2098.12 х 104,1% = 2184.14
2184 грн. 14 коп. 2098 грн. 12 коп. = 86 грн. 02 коп.
Загальна сума інфляційних витрат, що підлягає стягненню з відповідача ПВКФ «Ред Старс» за 2017 2019 роки становить 1 014 грн. 70 коп. / 628.62 + 300.06 + 86.02 /, а загальна сума орендної плати за 2017 2019 роки з урахуванням індексації становить 7309 грн. 06 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач має виплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми за кожен рік від простроченої суми / 2098.12/ за кожен рік, що складає за 2017 рік / 2098.12 х 3% х 3 роки / 188.83 грн.; за 2018 рік / 2098.12 х 3% х2 роки / 125.89; за 2019 рік / 2098.12 х 3%/ 62.93 грн., а всього 377.65 грн.
З урахуванням часток у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, то з відповідача на користь кожного з позивачів підлягає стягненню по 141.62 коп.
Відповідно до п.15 договору оренди землі №2 від 29 вересня 2015 року, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Таким чином, відповідно до положень ст.611 ЦК України та п.15 договору оренди, із відповідача на користь позивачів підлягає стягненню пеня в розмірі 0.3% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Суд погоджується із запропонованим позивачем способом розрахунку пені за період, починаючи, починаючи з 01 січня 2018 року, однак не погоджується із визначеною до стягнення сумою, оскільки позивачем при обчислені взято помилково за вихідні дані інший розмір орендної плати, ніж установлений договором. З урахуванням цього, суд визначає за наступною формулою:
пеня = сума боргу х ставка пені у відсотках / 100% х на кількість днів прострочення.
Таким чином, період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2019 року - 730 днів
Розрахункова ставка = 0,300%
З урахуванням часток у праві власності на нерухоме майно, з відповідача на користь кожного з позивачів, підлягає стягненню по 1 723.08 грн. пені.
Що стосується розподілу судових витрат, то суд робить наступні висновки.
Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1. розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2. розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати /окрім договору про надання правничої допомоги/ детальний опис робіт /наданих послуг/, виконаних адвокатом /для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті/ та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, у матеріалах справи міститься лише копія квитанції за №005 від 05 лютого 2020 року, про сплату позивачами адвокату Баленко Н.П. послуг за оформлення позовної заяви в розмірі 750 грн. 00 коп. / а.с.6 /.
Суд вважає, що дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивачів, а саме: по 375 грн. на кожного.
Питання судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, суд вирішує у відповідності з вимогами п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України за наступним розрахунком:
Оскільки, вимогу позивачів припинити дію договору оренди землі №2, укладеного 29 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та Приватною виробничо-комерційною фірмою «Ред Старс», шляхом його розірвання, судом задоволено, то сплачена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сума судового збору по 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.
Разом з тим, так як за другою вимогою на користь кожного з позивачів підлягає стягненню 4 605 грн. 59 коп., що становить 26.14% задоволених вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь кожного з позивачів витрати по сплаті судового збору у розмірі 219 грн. 78 коп.
Таким чином, з відповідача ПВКФ «Ред Старс» на користь кожного з позивачів підлягають стягненню судові витрати у справі в загальному розмірі по 1 435 грн. 38 коп. / 840.80 + 375.00 + 219.78 /.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 13, 21 Закону України "Про оренду землі", статтями 202-203, 627-629 ЦК України, статтями 5, 81, 211, 223, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - частково задовольнити.
Припинити дію договору оренди землі №2, укладеного 29 вересня 2015 року між ОСОБА_5 та Приватною виробничо-комерційною фірмою «Ред Старс», шляхом його розірвання.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення /складання /, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з для вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: