Справа № 521/6945/21
Провадження № 2-з/521/126/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Роїк Д.Я. розглянувши матеріали цивільної справи №521/6945/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Jaguar S-Type », 2005 року випуску, 2497 см.куб., та автомобіль марки ВАЗ 21150, 2004 р.в. 1499 см.куб. зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №5141/2019/1666560 від 13.09.2019 року та №5142/2020/2338558 від 11.12.2020 року відповідно.

Зазначає, що вона має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Посилається на те, що з ОСОБА_2 заявниця ОСОБА_4 перебувала у дружніх стосунках з 2015 року. У 2019 році передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 12300,00 доларів США.У грудні 2019 року ОСОБА_6 знову попросив в борг у заявника кошти у сумі 8000 доларів США, які заявник йому також надала. У 2020 року ОСОБА_7 знову звернувся до заявника і попросив позичити йому 15000 доларів США, які обіцяв повернути найближчим часом, і заявник не маючи підстав не довіряти ОСОБА_5 передала йому грошові кошти у розмірі 15000 доларів США.

За деякий час після отримання грошових коштів ОСОБА_8 почав уникати заявницю, перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Осташ К.В. від 22.04.2021 року ОСОБА_4 визнана потерпілою у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Посилаючись на ст. 1046, 1049 ЦК України, вказувала, що позивальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, у строк встановлений договором. Зазначала, що майбутній відповідач не виконує свого обов`язку з повернення переданих йому грошових коштів, через що існує реальна загроза вчинення ОСОБА_9 дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду, істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. З метою недопущення такої можливості, а також захисту законних прав та інтересів позивачки, вважає, що слід забезпечити позов вищезазначеним видом забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з наведених процесуальних норм розгляд заяви про забезпечення позову здійснено в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, до яких належить накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявник просить накласти арешт, на автомобіль марки «Jaguar S-Type », 2005 року випуску, 2497 см.куб ., та автомобіль марки ВАЗ 21150, 2004 р.в. 1499 см.куб. зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №5141/2019/1666560 від 13.09.2019 року та №5142/2020/2338558 від 11.12.2020 року відповідно.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Предметом майбутнього позову є вимога позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у сумі 792400,00 грн.

У даному випадку предметом спору не являється рухоме майно, а саме, автомобіль марки «Jaguar S-Type », 2005 року випуску, 2497 см.куб ., та автомобіль марки ВАЗ 21150, 2004 р.в. 1499 см.куб. на які просить накласти арешт позивач у заяві про забезпечення позову.

Крім того, відсутні відомості щодо вартості майна, на яке можливо накласти арешт, що унеможливлює зробити висновок про співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірними з заявленими позовними вимогами та вид і захід забезпечення позову не пов`язаний з предметом позову і предметом спору.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року по справі №752/6255/18, де вказується, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову має бути спів розмірним із предметом спору.

Крім того, заявник в обґрунтування заяви зазначає, що забезпечення позову не дозволить намаганню відповідача будь-яким чином відчужити своє майно з метою уникнути виконання рішення суду. Разом з тим, заявником не зазначено обставин, які б свідчили про намагання відповідача відчужити своє майно, як і не зазначено доказів на їх підтвердження. В зв`язку з чим суд вважає такі доводи припущеннями заявника, що не може вважатися обґрунтованою підставою вважати їх реальне існування.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими заявник вважає, що захист прав, свобод та інтересів позивача буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Суду не надано доказів на підтвердження наміру та можливості відчуження майна.

Сам факт пред`явлення позову з посиланням на невиконання відповідачем боргових зобов`язань не свідчить безумовно про недобросовісну поведінку відповідача та не може бути єдиним обґрунтуванням для вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу будь-яких обмежень щодо користування та розпорядження належним йому майном.

Враховуючи наведене, а також інтереси відповідача, права якого можуть бути порушені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення поданого позову, не надано доказів співмірності накладення арешту на автомобілі із сумою боргу, вказаною у позові. Викладені в заяві мотиви та долучені до неї докази не дають підстав вважати про наявність недобросовісних дій зі сторони відповідача. Також, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Також, в порушення частин 1 та 2 статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності .

Зважаючи на наведене, заяву подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, а тому на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України заяву про забезпечення позову необхідно повернути заявнику. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 151, 153, 259, 260, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.Я. Роїк