печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Печерський районний суд м. Києва

суддя: Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання: Сеньковська В.Я.,

справа №757/12841/19

скаржник: ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві

заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до суду надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати недійсною постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закриття виконавчого провадження від 05.01.2021 року та скасувати її. Одночасно просить поновити строк на оскарження цієї постанови, як такий, що пропущений з поважних причин, а саме в зв`язку з її несвоєчасним отриманням.

В обґрунтування скарги зазначає, що згідно постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 05.01.2021 року було вирішено закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/12841/19-ц, виданого 17.09.2020 року Печерським районним судом м. Києва про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» надати йому ( ОСОБА_1 ) відповідь на заяву, датовану 23.01.2019 року.

Вважає постанову незаконною, оскільки рішення суду фактично виконано не було, тому просить скаргу задовольнити.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Від суб`єкта оскарження та зацікавленої особи повідомлень не надходило. Причина неявки суду не відома.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази, додані до неї, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447-451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів/посадових осіб (далі - рішень) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчої о збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Судом встановлено, що 29.11.2019 року у справі 757/12841/19 Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк». Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати відповідь на заяву ОСОБА_1 , датовану 23.01.2019 року з приводу того, яка особа фактично отримала грошові кошти в розмірі 430 грн 00 коп. з рахунку ОСОБА_1 згідно квитанції від 19.01.2019 року на анонімний рахунок НОМЕР_1 .

20.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, шляхом надіслання останнього на адресу, вказану у заяві (а.с. 63).

16.09.2020 року виконавчий лист було направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с. 65).

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 05.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/12841/19-ц, виданого 17.09.2020 року Печерським районним судом м. Києва.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржником не було надано доказів відкриття та закриття виконавчого провадження за виконавчим документом 757/12841/19. Тобто не підтверджено, що виконавче провадження за виконавчим листом 757/12841/19 перебувало в провадженні зацікавленої особи. Відповідно відсутні підстави для задоволення скарги.

Крім того, скаржник порушує питання про поновлення строку на оскарження постанови про закриття виконавчого провадження від 05.01.2021 року, посилаючись на її несвоєчасне отримання, при цьому не надає доказів про дату отримання оскаржуваної постанови, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити обґрунтування скаржника щодо строку.

За ст.ст. 447, 449 ЦПК України сторона виконавчого провадження може оскаржити рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободив такі строки:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з вимогами ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Скаржником пропущено процесуальний строк на подання скарги, в порядку розділу VII ЦПК. Доказів поважності причин пропуску строку скарга ОСОБА_1 не містить.

За таких обставин скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 120, 126, 447-449, 451, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закриття виконавчого провадження, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому повний текст ухвали не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Скаржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження: Печерський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б.

Заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса6 м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Суддя Г.О.Матійчук