Справа № 457/651/18 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/3473/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. задоволено.

Тимчасово обмежено боржника громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання своїх зобов`язань за виконавчим листом №457/651/18, виданим 03.05.2019 року Трускавецьким міським судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 доларів, що станом на 19.07.2018 року еквівалентно 394550 грн. 07 коп., та судового збору у розмірі 3945 грн. 50 коп.

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання приватного виконавця відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на момент ухвалення заочного рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року про стягнення заборгованості він проживав за кордоном і не був обізнаний з наявністю відносно нього такого рішення суду, а також про існування відкритого виконавчого провадження по виконанню цього рішення суду.

Звертає увагу, що постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував і в матеріалах справи відсутні відомості про його обізнаність із наявністю відкритого виконавчого провадження.

Апелянт зазначає, що приватним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив лише з існування заборгованості за виконавчим листом.

Окрім того, наголошує, що по АДРЕСА_1 він ніколи не проживав, а зареєстрованим місцем його проживання є: АДРЕСА_2 .

Просив врахувати, що подав заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення суду.

02.02.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зазначає, що відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про відкриття виконавчого провадження надсилалась боржнику 14.06.2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення на вказану у виконавчому листі адресу місця його проживання, однак поштове відправлення повернулося з відміткою: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Просить врахувати, що вона вчинила всі необхідні дії для виконання виконавчого листа, однак, в результаті одержаної інформації встановлено, що у боржника відсутній дохід, а також майно та грошові кошти на рахунках в банківських установах, на які можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Звертає увагу, що з часу відкриття виконавчого провадження боржником не вчинено жодних дій на погашення заборгованості.

03.02.2021 року стягувач ОСОБА_2 також подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Вважає, що наявність у боржника ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

На переконання стягувача, про факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, свідчить те, що боржник не виконав жодної вимоги приватного виконавця, не надав приватному виконавцю інформації про фактичне місце проживання з метою перевірки майнового стану боржника, не надав інформації про джерело отримання доходів та за рахунок яких коштів забезпечує своє існування, не вчинив жодної дії, спрямованої на виконання рішення суду.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.04.2021 року, є дата складення повного судового рішення 07.05.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у вказаному вище випадку запроваджується у порядку, передбаченому законодавством.

У відповідності до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, за змістом вказаної вище норми процесуального закону суд, який вирішує подання, повинен перевірити наявність обставин, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), на момент звернення державного або приватного виконавця з таким поданням.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №59354650 з примусового виконання виконавчого листа №457/651/18, виданого 03.05.2019 року Трускавецьким міським судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 доларів, що станом на 19.07.2018 року еквівалентно 394550 грн. 07 коп., та судового збору у розмірі 3945 грн. 50 коп., яке було відкрите 13.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. (а.с.6, 8).

14.06.2019 року постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у виконавчому листі (а.с.7, 9), однак, адресоване боржнику поштове відправлення повернулось до приватного виконавця з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.10).

У відповідь на запит приватного виконавця, відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Львівській області повідомив про те, що боржник ОСОБА_1 за вказаною вище адресою не значиться зареєстрованим (а.с.27).

Крім того, приватного виконавця було повідомлено, що боржник на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.23), інформація про одержання ним доходу відсутня (а.с.24-25), боржник не має відкритих рахунків та не є клієнтом у запитуваних банківських установах (а.с.18, 31-39).

Також встановлено, що звернуте до примусового виконання рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року ухвалювалось у заочному порядку (а.с.99-100), без участі боржника, який у період з 03.12.2016 року до 19.07.2019 року перебував за межами України, що підтверджується листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.11.2020 року (а.с.108).

Отже, на момент ухвалення рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 14.12.2018 року та відкриття 13.06.2019 року виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення суду, боржник ОСОБА_1 знаходився за межами України, а відтак, немає підстав для висновку про те, що йому було відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження і що він ухилився від виконання рішення суду, зокрема, не виконав обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»: вчинив дії, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не допустив в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно не з`явився на вимогу виконавця та не надав пояснень, тощо.

Також необхідно зазначити, що приватний виконавець, маючи інформацію про відсутність реєстрації боржника за адресою, вказаною у виконавчому листі, не вжив заходів щодо розшуку боржника з метою встановлення його дійсного місця проживання.

Таким чином, приватним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішнням суду, а судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів приватного виконавця і не зазначено в оскаржуваній ухвалі, в чому полягає ухилення боржника від виконання зобов`язань за вказаним вище виконавчим документом, оскільки наявність невиконаних боржником зобов`язань без доведення факту ухилення боржника від їх виконання не є підставою для застосування до нього встановленого Законом обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою не встановлено факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього названим вище судовим рішенням, і посилання суду на докази в підтвердження цього факту в ухвалі відсутні, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 рокускасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 07 травня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.