ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2021 року

м. Харків

Справа № 643/13461/20

Провадження № 22-ц/818/ 1205/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Задорожною А.М., -

в с т а н о в и в :

31 серпня 2020 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з опалення та гарячої води в розмірі 33 650 грн 08 коп, за період з 01.04.2011 року по 30.06.2020 року, інфляційні втрати в розмірі 1 439 грн 03 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 836 грн 97 коп. Також просило стягнути з відповідачів судові витрати.

Позов мотивований тим, що відповідачі є споживачами послуг теплопостачання. Відповідачі від своїх зобов`язань ухиляються, вчасно не здійснюють оплату послуг, хоча користуються послугами позивача. Оскільки відповідачі за отримані послуги сплачували неналежним чином, в них утворилась заборгованість.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з опалення та гарячої води в розмірі 33 650 грн 08 коп.; інфляційні втрати в розмірі 1439 грн 03 коп.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 836 грн 97 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 102 грн 00 коп. в рівних частках, тобто по 1051 грн 00 коп. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі своєчасно та у повному обсязі не здійснювали плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову КП «ХТМ» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначають, що вони не були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді першої інстанції. Просять застосувати до позовних вимог строки позовної давності. У липні 2020 року позивачем було зроблено перерахунок за послуги теплопостачання, в результаті перерахунку сума заборгованості зменшилась на 6 466 грн 73 коп та становила 26 924 грн 35 коп., але позивач просив стягнути суму заборгованості без урахування перерахунку. Зменшення суми боргу в свою чергу впливає на перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, які просить стягнути позивач. Крім того, між сторонами відсутні договірні відносини. Також зазначає, що теплопостачання відповідачам не надається у повному обсязі та в належній якості.

Відзиву на апеляційну скаргу від КП «Харківські теплові мережі» до апеляційного суду не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг КП «Харківські теплові мережі».

В матеріалах справи міститься розрахунок позивача про заборгованість відповідачів: 33 650,08 грн за послуги з теплопостачання з 01.04.2011 по 30.06.2020; 1 439,03 грн інфляційні втрати ; 836,97 грн три відсотки річних від простроченої суми.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (надалі Правила).

Пунком 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною 1 ст.26 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і в п.23 Правил, положення якого мають юридично обов`язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі оплачують послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за ними утворився борг.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутні договірні відносини не заслуговують на увагу з таких підстав.

У частині першій статті 19 Закону №1875-ІV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, разом з тим відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону №1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18).

В апеляційній скарзі відповідачами заявлено клопотання про застосування позовної давності.

У частині другій статті 128 ЦПК України зазначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Отже, лише у разі відсутності відповідача в місці проживання та отримання будь-ким з повнолітніх членів його сім`ї, які проживають разом з ним, судової повістки або судового повідомлення вважається, що відповідач повідомлений належним чином про вчинення процесуальної дії.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, дійшовши висновку, що справа є малозначною, призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

При цьому, на адресу відповідачів, зазначену в позовній заяві, суд першої інстанції направив поштою рекомендованим листом із повідомленням копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та розгляд її в порядку спрощеного позовного провадження й додані до неї матеріали позовної заяви (а. с. 10).

Однак, в матеріалах справи міститься поштові конверти, а також рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 11-12).

Отже, відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи судом першої інстанції та були позбавлені можливості заявити про застосування спливу позовної давності.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на це рішення суду першої інстанції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) та у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулося до суду із позовом 31 серпня 2020 року про стягнення заборгованості за період з 01.04.2011 року по 30.06.2020 року.

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання з 01.04.2011 по 30.06.2020 становить - 33 650,08 грн; інфляційні втрати 1 439,03 грн; три відсотки річних від простроченої суми 836,97 грн.

Відповідачами надана копія квитанції, зі змісту якої вбачається, що борг за квартирою АДРЕСА_2 на 1 липня 2020 року становить 33 650,08 грн, разом з тим позивачем здійснено перерахунок заборгованості, внаслідок якого сума заборгованості зменшилась на 6 466 грн 73 коп (а.с. 27).

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідачів за користування наданими позивачем послугами за період стягнення з вересня 2017 року по червень 2020 року, тобто в межах строків позовної давності становить 19 367,15 грн.

Враховуючи здійснений позивачем перерахунок та зменшення суми заборгованості на 6 466,73 грн з відповідачів підлягає стягненню заборгованість в сумі 12 900,42 грн.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги КП «ХТМ» про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми не можуть бути задоволені, оскільки наданий позивачем розрахунок не містить відомостей про здійснений ним перерахунок суми заборгованості, внаслідок чого сума заборгованості зменшилась на 6 466,73 грн. Колегія суддів позбавлена можливості навести свій власний розрахунок, оскільки матеріали справи не містять розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, який би містив відомості про розмір простроченої суми, а також період, за який ця заборгованість повинна бути нарахована, з урахуванням здійсненого позивачем перерахунку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд не в праві перебирати на себе функцію збирання доказів та здійснення нарахування заборгованості за кредитним договором, у тому числі в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги опалення та гарячої води за період з 01.09.2017 року по 30.06.2020 р. в розмірі 12 900 грн 42 коп.

Доводи апеляційної скарги про неналежну якість послуг наданих позивачем не можуть бути враховані при вирішенні спору, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ст.141 ЦПК України колегія суддів розподіляє судові витрати.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 35 926,08 грн, задоволено позовні вимоги в сумі 12 900,42 грн, що складає 35,9 %. Сплачено позивачем за подачу позову судовий збір в сумі 2 102 грн, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102х35,9%=754,61 грн. Апеляційним судом відмовлено в задоволенні позову на суму, що складає 64,1%. Сплачено ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги 1 576,5 грн. З позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 576,5 х 64,1%=1010,53 грн. Відповідно до п.10 ст.141 ЦПК України колегія суддів стягує різницю 1010,53-754,61 = 255,92 грн з позивача на користь ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 була звільнена від оплати судового збору за подання апеляційної скарги судові витрати у розмірі 255,92 грн підлягають стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2020 року задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року скасувати. Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно заборгованість на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» за період з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року в сумі 12 900 (дванадцять тисяч дев`ятсот) грн 42 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн 92 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь держави судовий збір у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн 92 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», код ЄДРПОУ: 31557119, місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова