Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2021 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Боднар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, Барська міська рада Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Барського районного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивувала тим, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області, Україна. Постійно проживала в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області. Там народила дочку ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 . З 12.11.2000 року проживає в м. Бар Вінницької області. За межі України ніколи не виїжджала, громадянства не змінювала та не приймала громадянства інших країн. Паспорт Української РСР отримала 12.03.1987 року, який загубила. Для отримання паспорта громадянина України звернулася до Управління Державної Міграційної служби України. Однак, у видачі паспорта їй відмовили та рекомендували звернутися до суду. Заявник просила суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевчук Н.Й. вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, що викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи Управління державної Міграційної служби України у Вінницькій області Заїка О.В. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив. Вказав, що ОСОБА_1 не надала достатньо належних та допустимих доказів, які б підтверджували постійне її проживання на території України на момент проголошення незалежності України з 24.08.1991 по 13.11.1991. Тому просив відмовити у задоволенні заяви.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що вони добре знають заявницю ОСОБА_1 , з її слів свідкам відомо, що вона народилася в Україні, за межі України ніколи не виїжджала, громадянства не змінювала та не приймала громадянства інших країн.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлену вимогу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Давидівка Сторожинецького району Чернівецької області, УССР.

У даному свідоцтві про народження наявна відмітка про отримання ОСОБА_1 паспорта Української НОМЕР_2 від 12.03.1987 року.

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області.. Матір`ю записана ОСОБА_1 .

В довідці Верхньорогачицького закладу повної загальної середньої освіти № 191 від 16.04.2021 зазначається, що дочка заявниці ОСОБА_2 , 1986 року народження, навчалася Верхньорогачицькій середній школі №2 з 1992 року по 1998 рік.

Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області. Матір`ю записана ОСОБА_1 .

В Актах обстеження матеріально-побутових умов від 07.02.2020 та 12.05.2021 зазначається, що ОСОБА_1 постійно проживає з листопада 2000 року в АДРЕСА_1 .

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне її для отримання громадянства України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне її для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 13, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України - в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області станом на 24.08.1991 та 13.11.1991.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 01.12.2021