Справа № 760/4564/21
Провадження № 4-с/760/140/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Соломахи А. П.,

заявника (стягувача) ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташова Вікторія Іштванівна, ОСОБА_3 , про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу виконавчого провадження, та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу виконавчого провадження, та зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року у справі № 759/4616/19 було частково задоволено його позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини. На виконання зазначеного рішення ним було отримано виконавчі листи та пред`явлено їх до виконання до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою старшого державного виконавця Браташовою В. І. від 19 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64150797 на підставі виконавчого листа від 29 вересня 2020 року № 759/4616/19, яким зобов`язано ОСОБА_3 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_4 . 16 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Браташовою В. І. було прийнято постанову про передачу виконавчого провадження до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Заявник вважає, що зазначена постанова є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону, зокрема, старшим державним виконавцем не наведено в постанові жодних доказів на підтвердження факту реєстрації боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; не перевірено та належним чином не підтверджено інформацію про місце реєстрації, про фактичне проживання та/або перебування за адресою реєстрації.

Крім того, заявник зазначає, що є багато доказів які підтверджують факт проживання боржника ОСОБА_3 у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: боржник ОСОБА_3 є одноосібним власником зазначеної квартири; боржник має постійне місце роботи в приватній лікарні «Універсальна клініка «Оберіг», що підтверджується наказом про прийняття її на роботу; факт постійного проживання боржника також підтверджується Актом обстеження умов проживання, затвердженим начальником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Також заявник посилається на те, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби належить стягувачу, тому, враховуючи відсутність такої заяви, рішення державного виконавця про передачу виконавчого провадження є незаконним.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просить: визнати незаконною та протиправною постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В. І. від 16 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № 64150797 про передачу виконавчого провадження; скасувати зазначену постанову; зобов`язати уповноважених осіб Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) передати назад до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 64150797, а старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташову В. І. відновити та продовжити здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64150797.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2021 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташова В. І. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні.

Представник заінтересованої особи (боржника) ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, оскільки вона є необґрунтованою. Свою позицію мотивувала тим, що державним виконавцем, при направленні виконавчого провадження до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) правомірно враховано, що місцем реєстрації ОСОБА_3 з 08 липня 2019 року є адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з паспорта ОСОБА_3 . При цьому, за адресою: АДРЕСА_2 наявне лише її майно, що не свідчить про її місце проживання та реєстрацію в м. Києві.

Також, актом державного виконавця від 02 лютого 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 в м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає та не зареєстрована.

Таким чином, доводи заявника, що ОСОБА_3 проживає в м. Києві та виконавче провадження має здійснюватись органами ДВС на території Солом`янського району м. Києва спростовуються вищевказаними доказами, тому просить в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

Суд встановив, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення способу участі батька у вихованні дитини задоволено частково.

На виконання зазначеного рішення 29 вересня 2020 року видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_3 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_4

19 січня 2021 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовою В. І., на підставі заяви ОСОБА_1 , відкрито виконавче провадження № 64150797.

Постановою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташовою В. І. від 16 лютого 2021 року виконавче провадження № 64150797 передано до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам статті 447 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 4 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Положеннями частини першої статті 24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови вона прийнята државним виконавцем на підставі частини четвертої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначеною постановою встановлено, що місце реєстрації та проживання боржника ( АДРЕСА_1 ) територіально відноситься до компетенції Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Як вбачається з копії виконавчого провадження № 64150797 з виконання виконавчого листа, виданого 29 вересня 2020 року у справі № 759/4616/19 про зобов`язання ОСОБА_3 передавати та забезпечувати побачення ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_4 , передумовою винесення оскаржуваної постанови слугували:

- акт державного виконавця від 02 лютого 2021 року, яким встановлено, що при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 двеері ніхто не відчинив. Сусідка повідомила, що ОСОБА_3 давно не бачила та їй невідомо чи вона проживає за вказаною адресою;

- клопотання представника боржника ОСОБА_2 від 08 лютого 2021 року, адресоване начальнику Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому Курлейко О. С. просить скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження № 64150797 та повернути стягувачу виконавчі листи, посилаючись, зокрема, на те, що місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з паспорта ОСОБА_3 .

Так, дійсно з копії паспорта ОСОБА_3 (боржник) вбачається, що остання зареєстрована з 08 липня 2019 року у АДРЕСА_1 .

В той же час ОСОБА_1 (стягувач) стверджує, що ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_3 , яка належить останній на праві приватної власності.

Частиною четвертою статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Пунктом 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція) визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Згідно з пунктом 8 розділу V Інструкції при передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов`язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п`яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби.

Пунктом 11 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця.

Частиною п`ятою статті 24 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець не виконав обов`язку щодо перевірки наявності боржника, в тому числі, за будь-якою адресою, зокрема за місцем реєстрації боржника ( АДРЕСА_1 ), що територіально відноситься саме до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), шляхом здійснення запиту до компетентних органів щодо реєстрації боржника на момент винесення оскаржуваної постанови. Крім того, не надав доручення відповідному органу державної виконавчої служби щодо перевірки місця проживання/перебування ОСОБА_3 за вказаною адресою.

При цьому надана представником боржника державному виконавцю копія паспорта ОСОБА_3 не може бути належним доказом, оскільки з його копії вбачається, що в паспорті ОСОБА_3 відсутні чисті сторінки, де б можна було проставити відмітку про реєстрацію, а остання відмітка про реєстрацію боржника по АДРЕСА_1 здійснена 08 липня 2019 року, тобто більше як 1,5 роки тому. Отже встановити дійсні обставини щодо реєстрації ОСОБА_3 на час винесення оскаржуваної постанови саме з копії її паспорта є неможливим.

Крім того, як вбачається із наданих суду матеріалів боржник рішення суду не виконує, що свідчить про обґрунтованість побоювань стягувача в частині подальшого затягування примусового виконання рішень суду з підстав подання боржником заяв про зміну фактичного місця проживання без належних на те підтверджень.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усчунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової В. І. щодо передачі виконавчого провадження № 64150797 є непавомірними, а постанова від 16 лютого 2021 року про передачу виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Що стосується вимог про зобов`язання уповноважених осіб Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) передати назад до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 64150797, а старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташову В. І. відновити та продовжити здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64150797, то вони не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є передчасними, а зазначені дії мають організаційний характер для реалізації рішення суду про скасування постанови про передачу виконавчого провадження.

Таким чином, порушене право скаржника є поновленим шляхом визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування відповідної постанови, тому скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, статтями 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташова Вікторія Іштванівна, ОСОБА_3 , про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу виконавчого провадження, та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Браташової Вікторії Іштванівни від 16 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № 64150797 про передачу виконавчого провадження визнати неправомірною та скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається учасниками справи безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна