Справа №295/4863/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинської Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідачки ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районний суд міста Житомира м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Житомирської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсним рішення Житомирської міської ради про скасування записів про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Житомирської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі) про визнання недійсним рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. № 968 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :11:007:0052, площею 0,0620 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки номером :11:007:0052, площею 0,0620 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 ; скасувати запис про право власності за номером 25458242, за номером 25458279 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 101.

В подальшому, позивач уточнив позовні вимоги та просив виключити із складу відповідачів ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі), як неналежного шляхом заміни та залучення до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_7 , оскільки рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 04.05.2004 року по справі № 2-4250/04, яке набрало законної сили та є чинним на момент подання даного позову, розділено земельну ділянку загальною площею 0,1860 га по АДРЕСА_1 по першому варіанту висновку технічної експертизи від 10.03.2003 р. та виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1240 кв. м, а ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 620 кв. м.

31.10.2019 р. позивачем знову було подано уточнену позовну заяву в порядку ст. 49, 51 ЦПК з згідно якої просив, включити до складу відповідачів - ГУ Держеокадастру у Житомирській області та ОСОБА_7 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що рішенням Житомирської міської ради від 18.07.2002 р. за № 40 за будинкововлодінням по АДРЕСА_1 закріплено 0,1860 га землі у спільне сумісне користування. Дане рішення було покладено в основу рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2004 р.

Рішенням Богунського районного узду м. Житомира від 04.05.2004 р. по справі № 2-4250/04 було розділено земельну ділянку загальною площею 0,1860 га по АДРЕСА_1 та виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1240 кв. м., а ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 620 кв. м. В даному рішенні прописано координати земельних ділянок, які позначені відповідними точками на плані, що є невід`ємною частиною висновку судового експерта й викладено у варіанті таблиці № 1. Також у таблиці визначено відстань між точками, які покладені в обргунтувальну та резолютивну частину вказаного рішення.

Позивача зазначає, що на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2004 р. був складений акту встановлення на місцевості меж розподілу присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 19.04.2005 р., із змісту якого вбачається, що кути повороту меж розподілу земельної ділянки закріплені на місцевості та передані на зберігання співвласникам. Згідно закріплених меж позивачем було збудовано паркан ще в 2005 р.

Наділі позивач посилається, що рішенням Житомирської міської ради від 30.08.2012 р. № 411 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

На виконання вказаного рішення Житомирської міської ради, відповідачі 1, 2, 3 не узгодили межі земельних ділянок з позивачем, самовільно замовили виготовлення технічної документації, надавши документи, що не відповідають дійсності та зареєстрували земельну ділянку з кадастровим номером :11:007:0052.

01.03.2018 р. Житомирською міською радою було прийнято рішення № 968, яким було затверджено технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки кадастровий номер :11:007:0052 площею 0,0620 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та передано її у власність відповідачам.

На підставі вказаного рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 року № 968 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи про право власності за номером 24458242 за номером 25458279 розділу Державного реєстру речових права на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

На думку позивача розроблена технічна документація суперечить рішенню Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2004 р., яким було встановлено межі користування земельними ділянками, оскільки має місце накладення меж земельної ділянки та межі земельної ділянки при розробленні технічної документації не були погодженні з позивачем, як користувачем сусідньої земельної ділянки, в наслідок чого було порушено норми ст. 337 ЦК України, ст. ст. 116, 120, 125, 184, 198 Земельного кодексу України.

Відповідач по справі ОСОБА_2 надала відзиви, в якому зазначили, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач в позовній заяві не вказав в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів при винесені оскаржуваного рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. № 968. Крім того, відповідачка послалася на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року по справі 295/2052/15-ц, яким було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2 , проте встановлено, що різниця у розмірах земельної ділянки, що була виділена у користування ОСОБА_2 із її фактичним розміром була викликана не протиправними діями відповідача ОСОБА_4 , а помилкою судового експерта, що не заперечувалось сторонами у справі та підтверджено спеціалістом Лазарчук В.В.

Житомирська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що із змісту позовної заяви вбачається, що він стосується спору щодо накладення меж земельних ділянок, які були допущенні при виготовленні технічної документації із землеустрою. Житомирська міська рада не виступала, а ні замовником, а ні розробником технічної документації із землеустрою, тому не несе відповідальності за достовірність даних проведення землевпорядних робіт при її виготовлені. Крім того, позивачем не зазначено та не обґрунтовано в чому саме полягають порушення його права і законних інтересів при винесення рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 року № 968 та не зазначено жодної правової підстави для визнання недійсним вказаного рішення, тому просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Головне управління Держеокадастру у Житомирській області подало відзив на позовну заяву, де вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки та просив відмовити в задоволені позовний вимог за безпідставністю.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовільнити їх повністю, відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволені позову повністю.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 81, 83 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування порушення свого права позивач посилається на те, що в наслідок порушень допущених при виготовлені та затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0620 га, яка була розроблена спеціалістами ТОВ «Підприємство Житомирземпроект», виникло накладення меж земельних ділянок та порушено поділ земельної ділянки згідно рішення Богунського районного суду м. Житомир від 04.05.2004 року.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04.05.2004 р. по справі № 2-4550/04, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області та ухвалою Верховного Суду України, проведено розподіл земельної ділянки площею 1860 кв. м. по АДРЕСА_4 по 1 варіанту висновку технічної експертизи від 10.03.2003 р. та виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1240 кв. м., а ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (прізвище змінено на ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 площею 620 кв. м. із визначенням відповідних ліній поділу.

Даним судовим рішенням було визначено, що поділ земельної ділянки проведено згідно ідеальних долей, що належать відповідачам та позивачу у праві власності на об`єкти нерухомості, що знаходяться на вказаній земельній ділянці.

В основу судового рішення в частині поділу земельної ділянки було покладено висновок експерта від 10 березня 2003 р., виконаний експертом ОСОБА_9 та інженером - землевпорядником ОСОБА_10 .

З матеріалів судової експертизи вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, при цьому ОСОБА_4 належить 2/3 ідеальних часток, ОСОБА_2 - 40/600 ідеальних часток, ОСОБА_7 - 40/600 ідеальних часток, ОСОБА_5 - 20/100 ідеальних часток, що в сукупності складає 1/3 ідеальних часток будинковолодінння.

При визначенні розміру площ земельної ділянки та встановленні порядку користування експерт виходив із ідеальних часток в будинковолодінні, а тому визначив, що площа земельної ділянки, яка припадає на 2/3 частини будинку - складає 1240,00 кв.м., а площа земельної ділянки, що припадає на 1/3 частину будинковолодіння - 620,00 кв. м.

19 квітня 2005 р. комісією у складі начальника відділу земельного кадастру Житомирського міського управління земельних ресурсів Драги В.І., інженерів- землевпорядників КП «Житомирський міський центр земельних відносин» Буднік, В.О., ОСОБА_11 в присутності співвласників будинковолодіння гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 встановлено на місцевості межі розподілу присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 травня 2004 р. по І варіанту судово- технічної експертизи, що підтверджується актом встановлення на місцевості меж розподілу присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 .

Згідно вказаного акту, відповідно до проведеного розподілу в спільне користування ОСОБА_12 , ОСОБА_5 переходить земельна ділянка площею 0,0620 га, а в користування ОСОБА_4 - земельна ділянка площею 0,1240 га.

Згідно листа КП «Житомирський міський центр земельних відносин» від 23.05.2011 року під час виготовлення кадастрового плану земельної ділянки встановлено, що фактична площа земельної ділянки, що перебуває у користування позивача становить 0,0564 га, а відповідача 0,1296 га.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04.11.2011 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21.12.2011 року по справі № 295/20528/15-ц, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , Житомирської міської ради про коригування меж земельної ділянки.

Рішенням Житомирської міської ради № 411 від 30.08.2012 р. ОСОБА_13 , ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_4 площею 0,0620 га.

Рішенням комісії із вирішення земельних спорів Житомирської міської ради від 22.11.2013 р. рекомендовано погодити межу земельних ділянок по фактичному користуванню у зв`язку із недосягненням згоди суміжними землекористувачами: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16.02.2016 року по справі № 295/2052/15-ц відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

З викладеного вище вбачається, що ОСОБА_4 було виділено у користування земельну ділянку площею 0,1240 га, а відповідачам по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 площею 0,0620 га згідно варіанту 1 судової земельної експертизи.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року було встановлено, що різниця у розмірах земельної ділянки, що була виділена у користування ОСОБА_2 із її фактичним розміром була викликана не протиправними діями ОСОБА_4 , а помилкою судового експерта, що не заперечувалось сторонами у справі та підтверджено спеціалістом ОСОБА_9 .

З висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, яка була проведена у справі № 295/177762/18 та долучена відповідачкою ОСОБА_2 до матеріалів даної справи вбачається, що площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 становить 0,0578 га, а площа земельної ділянки, яка перебуває в фактичному користуванні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 становить 0,1264 га.

Вказане свідчить про те, що у фактичному користуванні ОСОБА_4 станом на монет розгляду справи перебуває земельна ділянка площею 0,1264 га, що на 0,024 га більше ніж площа земельної ділянки, яка була виділена позивачу рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2004 р.

Сам по собі факт посилання позивача про наявність накладення земельних ділянок не є доказом фактичного існування накладення та порушення прав позивача, оскільки вказані обставини мають підтверджуватися відповідною експертизою, яка встановить розмір та площу накладання земельних ділянок.

Вказане підтверджується позиціями Верховного Суду викладеними у постанові від 20 листопада 2019 р. по справі № 357/8770/16 ц та постанові від 20 жовтня 2020 р. по справі № 372/2650/17.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що підставою для визнання недійсним та скасування Рішенням Житомирської міської ради від 01.03.2018 року № 968 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)з кадастровим номером :11:007:0052 площею 0,0620 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є не підписання позивачем акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, що землекористувачами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої за адресою: АДРЕСА_4 площею 0,0620 га цільове використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказана технічна документація була розроблена спеціалістами ТОВ «Підприємство Житомирземпроект».

На підставі вказаної технічної документації із землеустрою земельній ділянці площею 0,0620 га по АДРЕСА_4 було присвоєно кадастровий номер :11:007:0052 та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Рішенням Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. № 968 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність та користування громадянам» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на яких розміщено об`єкти нерухомого майна та передано у власність громадянам.

Згідно Додатку № 1 до рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 року № 986, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд під існуючим нерухомим майном площею 0,062 га по АДРЕСА_4 з кадастровим номером :11:007:0052.

Рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. № 986 стало підставою для реєстрації за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею 0,0620 га з кадастровим номером :11:007:0052 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_4 .

Питання необхідності погодження меж земельної ділянки площею 0,0620 га по АДРЕСА_4 було предметом дослідження у справі № 295/2052/15-ц.

Апеляційним судом Житомирської області в ухвалі від 16 лютого 2016 р. по справі № 295/2052/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання відмови у підписанні акту погодження меж земельної ділянки розміром 0,0620 га, визнання права на приватизацію земельної ділянки було встановлено, що за вимогами ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастровая зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

При кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, здійснюється з метою вірного визначення меж земельної ділянки, а не виявлення обмежень у можливості її використання, в тому числі з боку суміжних землекористувачів.

Стаття 198 ЗК України просто вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки...». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу - акту погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося, і процедура виготовлення технічної документації має зупинитися.

Виходячи із аналізу ст. ст.126, 198 ЗК України у зміст терміну «погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами» покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб`єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов`язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки у т.ч. і за рішенням суду.

Згідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2020 р. по справі № 760/3063/14-ц, вказав, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 р. у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).

З вищевказаного вбачається, що доводи позивача про незаконності рішенння Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. № 968 в частині завтердженння Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із кадастровим номером :11:007:0052, площею 0,620 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_4 , є безпісдставними та негрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень)».

Аналогічні зміни внесені до частини 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон).

Крім того, частину десяту статті 24 Закону доповнено абзацом четвертим згідно із Законом України від 05.12.2019 р. № 340-IX: «Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності)».

Вищевикладене свідчить про те, що позовні вимоги про скасування державної реєстарції земельної ділянки та скасування записів про право власності на земельну ділянку є похідними від первинної вимоги про визнанння недійсним та скасування рішення Житомирської міської ради від 01.03.2018 р. за № 968, а тому в задоволені таких позовни вимог також слід відмовити.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

З посиланням на вказані правові норми, суд дійшов висновку, що права ОСОБА_4 , як користувача земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 жодним чином не порушені тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 88, 89, 120, 152, 158 Земельного Кодексу України, ст. ст. 3, 15, 118, 119, 377 ЦК України, ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимогОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Житомирської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсним рішення Житомирської міської ради про скасування записів про право власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка