Провадження № 2/522/2726/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, свідоцтва,

ВСТАНОВИВ

12.06.2019 року Дачно-будівельний кооператив «Нова Аркадія» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, ОСОБА_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 30844419.

Позовна заява обґрунтована тим, що Дачно-будівельному кооперативу «Нова Аркадія» на праві приватної спільної часткової власності належить 14/100 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД» станом на 10.04.2019р., на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Дачно-будівельному кооперативу «Нова Аркадія», складається з: житлового будинку (літ. Р), навісу (літ. Р3), душ (літ. Р4), вбиральні (літ. Р5), гаражу (літ. Р6), альтанки (літ. Р7), огорожі (№1).

Загальна площа приміщень будинку складає 103,5 кв.м, житлова (основна) 34,5 кв.м, допоміжна (підсобна) 69,0 кв.м..

20.03.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, було внесено запис про право приватної власності на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м., житлова площа 14 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності став технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 20.03.2019 року, видавник ТОВ «Конструкт-Проект Груп».

При співставленні схеми розташування будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та схеми розташування будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , випливає, що за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровані будівлі та споруди, що належать ДБК «Нова Аркадія».

Крім того, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, про що 02.03.1995 року зроблений відповідний актовий запис № 2192.

Як з`ясувалось, 28.02.2019 року (по спливу більш як 24 років) приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною заведено спадкову справу № 4/2019 (зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 63833030) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

28.02.2019 року приватним нотаріусом Фроловою Р.В. видано довідку № 6/02-14 щодо кола спадкоємців, згідно якої «спадщину» після ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька померлого. Як зазначено у вказаній довідці, остання була видана з метою проведення реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, вказаний об`єкт нерухомості з самого моменту побудування належав Дачно-будівельному кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Посвідченням № 256 про право на зайняття службової житлової площі від 1961 року, у вказаному житловому приміщенні була виділена 1 кімната для ОСОБА_3 як службове приміщення для особи, що працює на посаді двірника.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3801/11 від 01.07.2011 року встановлена належність службового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ДБК «Нова Аркадія».

Таким чином, права власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 не було, а відтак і «спадковою масою» при нібито «спадкуванні» ОСОБА_1 бути не може, тому реєстраційні дії відносно вказаного житлового приміщення проведені державним реєстратором Мельник Т.І. є незаконними.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засідання на 29.07.2019 року.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року заяву Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

09.07.2019 року позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, оскільки після звернення до суду з даною позовною заявою, Позивачу стало відомо, що 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року внесено запис про право власності (номер запису про право власності 31957178) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності стало свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1062, видане 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною.

Заявою про зміну предмета позову, Позивач просив суд: 1.Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 30844419; 2. Скасувати запис про право власності 308444419, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 про державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ; 3. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1062, видане 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною; 4. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 31957178; 5. Скасувати запис про право власності 31957178, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року, прийнятого державним реєстратором, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, про державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Також, 09.07.2019 року представником ДБК «Нова Аркадія» подано клопотання про витребування доказів.

У підготовче засідання призначене на 29.07.2019 року сторони не з`явилися, представник позивача надав суду заяву щодо розгляду клопотання про витребування доказів за його відсутністю. Розгляд справи відкладено на 07.10.2019 року.

Ухвалою суду від 30.07.2019 року клопотання представника позивача - адвоката Євценка Р.І. про витребування доказів задоволено, витребувано з КП «Агенція реєстраційних послуг» належним чином завірену копію реєстраційної справи №101; витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни належним чином завірену копію реєстраційної справи №101;матеріалів спадкової справи №4/2019, зареєстрованої в Спадковому реєстрі за №63833030, до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовче засідання призначене на 07.10.2019 року сторони не з`явилися, представник позивача надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутністю. Розгляд справи відкладено на 11.11.2019 року.

У підготовче засідання призначене на 11.11.2019 року з`явилася представник позивача ОСОБА_4 , просила залучити у якості співвідповідача приватного нотаріуса ОМНО Фролову Р.В.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив: згідно ст.51 ЦПК України, залучити у якості співвідповідача приватного нотаріуса ОМНО Фролову Р.В..

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, розгляд справи відкладено на 13.01.2020 року у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів від 30.07.2019 року.

22.11.2019 року та 26.11.2019 року на адресу суду з КП «Агенція реєстраційних послуг» на виконання ухвали суду від 30.07.2019 року надійшла відповідь, в якій зазначено про неможливість надання копій витребуваних документів.

У підготовче засідання призначене на 13.01.2020 року сторони не з`явилися, розгляд справи призначено на 10.02.2020 року.

У підготовче засідання призначене на 10.02.2020 року представник ДБК «Нова Аркадія» не з`явилася, через канцелярію суду надала суду клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати з Управлінні державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи №101.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, представник ОСОБА_1 адвокат Васильєв І.І. надав суду заяву про відкладення розгляду справи.

12.02.2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином завірену копію реєстраційної справи № 101, тобто об`єкта що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Розгляд справи відкладено на 30.03.2020 року.

10.03.2020 року на адресу суду з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради на виконання вимог ухвали суду від 12.02.2020 року надійшли завірені копії реєстраційної справи №101 щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2020 року ОСОБА_1 надала суду відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому просила у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У підготовче засідання призначене на 30.03.2020 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 адвокат Грігорова Г.Л. надала суду заяву про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 25.05.2020 року.

20.05.2020 року представник позивача ОСОБА_4 надала суду письмові пояснення.

У підготовче засідання призначене на 25.05.2020 року з`явився представник ПН ОМНО Фролової Р.В. Янковський Р.Я., не заперечував проти відкладення через неявку інших сторін по справі, розгляд справи відкладено на 13.07.2020 року.

09.06.2020 року ОСОБА_1 надала суду заперечення, в яких просила у задоволенні позову по зазначеній справі відмовити в повному обсязі.

У підготовче засідання призначене на 13.07.2020 року з`явилися представник позивача ОСОБА_5 та представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 , представник ПН ОМНО Фролової Р.В. Янковський Р.Я. не з`явився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи.

Суд, протокольною ухвалою від 13.07.2020 року, враховуючи заяву представника нотаріуса та присутніх адвокатів, відклав розгляд справи на 29.07.2020 року.

В підготовче засідання з`явились представник позивача, який позов підтримав, та представники ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які позов не визнавали.

Державний реєстратор у підготовче засідання не з`явилась, суд належним чином сповістив її про день, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 29.07.2020 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 19.11.2020 року.

У судове засідання призначене на 19.11.2020 року з`явилася представник відповідчки та представник нотаріуса,, розгляд справи відкладено на 17.03.2021 року через першу неявку позивача.

У судове засідання призначене на 17.03.2021 року з`явився представник позивача ОСОБА_5 , підтримав заяву про зміну предмету позову від 09.07.2019 року, просив задовольнити, заявив клопотання про витребування доказів, не заперечував проти закриття провадження в части позовних вимог до ДР КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб 28.07.2020 року припинено діяльність КП «Агенція реєстраційних послуг».

У судове засідання з`явилися представники ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів, позов не визнали, просили в позові відмовити.

Також у судовому засіданні представники сторін не заперечували проти закриття провадження в частині позовних вимог до ДР КП «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Т.І., оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, 28.07.2020 року припинено діяльність КП «Агенція реєстраційних послуг».

Ухвалою суду від 17.03.2021 року провадження у справі в частині вимог додержавного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни, закрито; поновлено позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів; клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено; витребувано:

1. З Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (, 65017, м.Одеса, вул.Косовська, 2-Д) відомості:

- з якого по який час ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-копії документів,що стали підставою для реєстрації місця проживання (з зазначенням дати та року реєстрації) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

2. У ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , копію паспорту громадянина України, із зобов`язанням надати оригінал документа для огляду в судовому засіданні.

3. У ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 копію будинкової книги на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням надати оригінал документа для огляду в судовому засіданні.

Зобов`язано Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (м.Одеса, вул. Косовська, 2-Д) та ОСОБА_1 надати інформацію до Приморського районного суду м.Одеси до 05 травня 2021 року.

Також представник позивача надав свої пояснення по суті позову та просив його задовольнити з викладених в позові підстав., пояснивши що це той самий об`єкт що і був на праві власності зареєстрований за позивачем,, інших об`єктів нерухомості не має, а відповідачка зареєструвала право власності на той самий об`єкт незаконно, оскільки у померлого не виникало право власності за життя, а тільки право користування. Нотаріус повинна була впевнитись у законності реєстраційної дії щодо оформлення права власності за померлим, і надана їй довідка про начебто проживання відповідачки з померлим не відповідає дійсності, оскілки на час його життя 1995р. такого органу не було і сама відповідачка була зареєстрована за іншою адресою, що підтверджується відповідними довідками та домовою книгою, а в паспорті, на його думку, вона незаконно внесла виправлення 1994р. на 1999р.

Представник відповідачки ОСОБА_6 надала свої пояснення та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов. Пояснила, що ОСОБА_8 виділялась житлова площа як службова і він здійснив там будівництво на території ДБК і 14.09.1989р. рішенням виконкому йому було узаконено прибудову.. Відповідачка, яка є його донькою, зареєструвала право власності на заг. пл.. 41,9 кв.м.. Право власності позивача у вигляді 14/100 частин вже не існує. При цьому визнала факт, що відповідачка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , проте зазначає що фактично жила з батьком. Де жила донька відповідачки їй не відомо. Не заперечувала, що СОН було створено в 2005р.

Представник приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В. просив відмовити у задоволенні позову , зазначивши, що дійсно відповідачка 18.02.2019р. звернулась до неї с заявою про прийняття спадщини і на підтвердження надавши довідку про фактичне проживання з померлим. Згідно Інструкції про в чинення нотаріальних дій нотаріус у такому випадку видає довідку з метою пред`явлення до державного реєстратора, після чого вже оформляється і спадщина. По справі оголошено перерву до 05.05.2021р.

05.05.2021 року до суду з`явились представники ДБК «Нова Аркадія» та ОСОБА_1 , представник ОСОБА_7 - ОСОБА_9 до суду не з`явився.

У судове засідання 20.05.2021 року з`явились: представник позивача, представник ОСОБА_1 . Представник ПН ОМНО Фролової Р.В. ОСОБА_9 до суду не з`явився, просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні, однак доказів цього не надав.

Представник позивача адв. ОСОБА_10 позов підтримав з викладених підстав та просив задовольнити, пояснивши при цьому, що 14/100 частин було виділено в окремий об`єкт нерухомого майна , у зв`язку з чим у було припинено право власності на 14/100 домоволодіння. Зазначив що адреса АДРЕСА_1 не присвоювалась у встановленому законом порядку.

Представник ОСОБА_1 заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Також на питання головуючого судді пояснила, що відповідачка не пам`ятає де вона була зареєстрована в протягом 1994р по 1999р. після звернення відповідачки остання звернулась до Укрпошти , які напевно і присвоїли нову адресу АДРЕСА_1 , проте цих документів не має.

Заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінал домової книги, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За розглядом справи судом встановлено, що станом на день звернення з позовом Дачно-будівельному кооперативу «Нова Аркадія» на праві спільної часткової власності належало 14/100 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно доІнформаційної довідки№ 163903952.

Згідно технічного паспорту, виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» станом на 10.04.2019 року, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав Дачно-будівельному кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », складався з: житлового будинку (літ. Р), навісу (літ. Р3), душ (літ. Р4), вбиральні (літ. Р5), гаражу (літ. Р6), альтанки (літ. Р7), огорожі (№ 1).

Загальна площа приміщень будинку складала 103,5 кв.м, житлова (основна) 34, 5 кв.м, допоміжна (підсобна) 69,0 кв.м.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 14/100 частки об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер нерухомого майна 101) (житловий будинок, загальною площею 103,5 кв.м, житловою площею 34, 5 кв.м), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належала ДБК «Нова Аркадія», на підставі висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , виданого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» (вих. № 123481) виділено в окремий об`єкт нерухомого майна та присвоєно реєстраційний номер нерухомого майна 101.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок, загальною площею 103,5 кв.м, житловою площею 34.5 кв.м, (складові частини нерухомого майна : житловий будинок (літ. Р), навіс (літ. Р3), душ (літ. Р4), вбиральня (літ. Р5), гараж (літ. Р6), альтанка (літ. Р7), огорожа (№ 1)), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), належить на праві приватної власності Дачно-будівельному кооперативу «Нова Аркадія» ().

Згідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20.03.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, було внесено запис про право приватної власності на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м., житлова площа 14 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності став технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 20.03.2019 року, видавник ТОВ «Конструкт-Проект Груп».

При візуальному співставленні схеми розташування будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 та схеми розташування будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , випливає, що за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровані будівлі та споруди, що належать ДБК «Нова Аркадія».

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 (батько відповідачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, про що 02.03.1995 року зроблений відповідний актовий запис № 2192.

28.02.2019 року (по спливу більш як 24 років) приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, у зв`язку з поданням ОСОБА_1 заяви про вступ у спадщину від 28.02.2019р. , заведено спадкову справу № 4/2019 (зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 63833030) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . При цьому у цій заяві ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та що залишилась спадщина: житловий будинок який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.92 т.1). до заяви також подано довідку видану 21.02.2019р. головою комітету мікрорайону «Приморський» що ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 с 12.01.1961р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним проживала його донька ОСОБА_1 (а.с.94).

28.02.2019р. приватний нотаріус Фролова Р.В. видає ОСОБА_1 довідку за №6/02-14 (а.с.114) за якою повідомляє, що у відповідності до спадкової справи №4/2019 заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 коло спадкоємців , що прийняли спадщину є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Довідка видана з метою проведення реєстрації права власності на житловий будинок , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

11.06.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , і складається в цілому з житлового будинку, позначеного на схематичному плані літ. «А», заг. пл.. 41,9 кв.м., житл. пл.. 14,0 кв.м., а також з надвірних господарчих будівель і споруд, літ. «Б», «Д», сараїв літ. «В», -навісу, №1-3 огорожі, літ. «Г»-вбиральні.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином відносини спадкування регулюються нормами ЦК УРСР (в ред.. 1963р.).

Стаття 549 ЦК УРСР (1963 року) регламентує порядок прийняття спадщини спадкоємцями:

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

?довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця;

?довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу;

?копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;

?запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Ст. 549 ЦК УРСР встановлює строк на прийняття спадщини, згідно з якою дії на прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу (ЦК) України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

28.02.2019 року, тобто в той же день, як подана заява, приватним нотаріусом Фроловою Р.В. видано довідку № 6/02-14 щодо кола спадкоємців, згідно якої зазначено, що спадщину після ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька померлого. Як зазначено у вказаній довідці, остання була видана з метою проведення реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що згідно посвідчення № НОМЕР_3 про право на зайняття службової житлової площі від 1961 року, у вказаному житловому 2-х поверховому будинку була виділена 1 кімната пл.16,0 кв.м. для ОСОБА_3 як службове приміщення для особи, що працює на посаді двірника ДБК «Нова Аркадія».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2011р. по справі № 2-3801/11 визнано право користування службовим приміщенням ДБК «Нова Аркадія», розташованим за адресою: АДРЕСА_1 за родичами померлого ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх дітьми: ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_11 на склад сім`ї чотири особи ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двоє їх неповнолітніх дітей) договір найму на вищезазначене службове приміщення загальною площею 87,1 кв.м. При цьому, серед кола родичів, які проживали з ОСОБА_15 , і за якими судом визнано право користування службовим приміщенням, відсутня ОСОБА_1 .

Також з рішення суду вбачається, що саме ці родичі, а не ОСОБА_1 , проживали з померлим ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та на яке просили також визнати за ними право власності . З рішення суду вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_12 , щодо визнання за ними права власності на службове приміщення задоволенню не підлягають, оскільки правові підстави для цього відсутні. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду службові приміщення приватизації не підлягають. Також суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за ними права користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають, оскільки житлове приміщення, що знаходиться в їх користуванні є службовим та законодавство України не передбачає можливості надання в користування земельних ділянок на яких розташовані ці приміщення та земельних ділянок необхідних для обслуговування службових приміщень.

Згідно ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

З тексту вказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3801/11 від 01.07.2011 року вбачається, що в 1959 р. ОСОБА_8 для проживання сім`ї складом три особи було надане житло площею 16,0 кв.м. в службовій квартирі в будинку АДРЕСА_1 , що складалася з двох кімнат, кухні та підсобних приміщень, тобто встановлена належність службового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . саме ДБК «Нова Аркадія», де мають право проживати після його смерті як наймачі службового приміщення і члени його сім`ї.

Вказане рішення суду ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.06.2012 р. залишено без змін. Зазначене рішення суду відповідачкою не було оскаржено .

Саме ці встановлені судом факти суд бере до уваги.

Верховний Суд віддає перевагу застосуванню принципу res judicata. Так, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареска проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (§ 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відсутність у померлого свідоцтва про право на спадщину на спірне майно не позбавляє його спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що спадкодавець не прийняла спадщину після смерті батька. Адже законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Отже, суд прийшов до висновку, що до складу спадщини може входити нерухоме майно спадкодавця, право власності на яке належним чином не зареєстроване, проте набуття такого права власності відбулось з дотриманням чинного законодавства.

Суд погоджується з позивачем, що житло, де проживав померлий, було службове (літ. «Р») та яке розташоване в будівлі ДБК, що також підтверджується рішенням суду від 01.07.2011р., та яке в подальшому було зареєстровано право власності за ДБК (на 14/100 частин ) та виділено.

Таким чином, суд також погоджується з позивачем, що право власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , ( як і за адресою АДРЕСА_1 ) у ОСОБА_3 за життя не було набуто, а відтак і «спадковою масою» при нібито «спадкуванні» ОСОБА_1 бути не може, оскільки на момент відкриття спадщини, тобто його смерті, ОСОБА_3 не був власником спірного майна.

Судом встановлено, що по спливу 24 років після смерті ОСОБА_3 , державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяна Іванівна 20.03.2019 року здійснила державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису про право власності № 3084441).

При цьому належних та допустимих доказів щодо законності набуття права власності та зміни адреси з буд. АДРЕСА_3 для такої реєстрації права власності не вбачається. Будь-яких документів щодо права власності чи навіть права проживання за ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 з матеріалів спадкової справи чи матеріалів з державної реєстрації також не встановлено.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття права власності на нерухоме майно. Тобто повинно бути доведено факт набуття (виникнення) права власності особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Згідно положень ч. 1 ст. 10 Закону, державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 18 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 4 ст. 18 Закону).

Згідно статті 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно п.66 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015р. (із змінами) для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 п.14 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Якщо за життя спадкодавець не набув право власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває право власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. До набуття права власності у встановленому законом порядку спадкоємець повинен здійснювати дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно ( постанова ВС від 24.01.2017р. №638/6703/16-ц).

Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора вбачається, що одним із його обов`язків є те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом та встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати в разі потреби подання додаткових документів тощо. Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону засадами державної реєстрації прав.

Таким чином, державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною було порушено порядок державної реєстрації прав, а саме: держаний реєстратор ОСОБА_2 не перевірила документи на наявність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно ( АДРЕСА_1 ) та їх обтяження, не встановила відповідність заявлених прав ( в довідці нотаріуса зазначена адреса АДРЕСА_1 ) і поданих/отриманих документів вимогам законодавства (відсутній документ про набуття померлим права власності), а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, не перевірила відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; та, відповідно, не прийняла, як того вимагає Закон, рішення про відмову в державній реєстрації прав, що стало наслідком внесення недостовірних відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Крім того, в порушення того ж порядку державної реєстрації прав, регламентованого ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором Мельник Тетяною Іванівною 20.03.2019 року спочатку було внесено відомості про речові права на нерухоме майно до Державного реєстру прав (проведено державну реєстрацію), і лише 25.03.2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію права (за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення Броньовський проти Польщі [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004).

Згідно з п. 50 Рішення ЄСПЛ у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. (ст. 318 ЦК України).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтю 321 ЦК України регламентовано непорушність права власності . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

При обранні способу відновлення порушеного права позивача на володіння належним йому майном, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу N 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно абз.2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином суд вбачає відсутність належних документів щодо факту набуття ОСОБА_16 речових прав на спірне нерухоме майно, тобто в такому випадку державний реєстратор не мав законних підстав для внесення таких відомостей до Реєстру.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Одеська обл., ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , номер запису про право власності - 30844419, з одночасним припиненням речового права (права власності).

Для відновлення судом порушеного права позивача, додаткове скасування судовим рішенням запису про право власності 308444419, внесеного на підставі визнаного незаконним та скасованого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46116857 від 25.03.2019 року, чинним законодавством України не передбачено.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

В ході розгляду справи представник ОСОБА_1 стверджувала, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки проживала з ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання та вела з ним спільне господарство до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Верховний Суд у постанові від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) встановив, що може бути доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, тобто прийняття спадщини.

Так, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

п. 3.22. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який визначає, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем. У випадку неможливості отримати зазначені документи, єдиним шляхом вирішення такої ситуації є звернення до суду.

Відповідно до п. 4.14. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно довідки №8, виданої 21.02.2019р.головою Органу самоорганізації населення Комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі Коршуновою Л.С., наявної в матеріалах спадкової справи № 4/2019 (зареєстрованої в Спадковому реєстрі за № 63833030), заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання та вела з ним спільне господарство до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд критично оцінює вказану довідку у якості доказу, оскільки згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Орган самоорганізації населення Комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі () створений лише 26.09.2005 року, тому відомості про те, що відбувалось у 1995 році у такого органу бути не може.

Більш того, згідно постанови Одеського апеляційного суду від 17.02.2021 року у справі 522/14840/20 громадянкою ОСОБА_1 для отримання необхідних довідок були надані паспорти громадян, ідентифікаційні коди та будинкові книги, які були джерелами, на підставі яких посадовими особами Органу самоорганізації населення Комітету мікрорайону «Приморський» в м. Одесі було взято відомості, що внесені, зокрема, до довідки № 6/02-14 , яка видана органом самоорганізації населення 21.02.2019 року.

Крім того, згідно відомостей, наданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради у листі № 624/01-07 від 31.03.2021 року на виконання ухвали суду від 17.03.2021 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 08.04.1994 року.

Згідно оглянутої у судовому засіданні наданої ОСОБА_1 будинкової книги на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 30.03.1994 року ОСОБА_1 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 4.4. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, чітко регламентовано, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, щодо спростовання факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 без реєстрації місця проживання, ведення з ним спільного господарства до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , як і прийняття нею спадщини, в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, та що є не підтвердженим.

Копію рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини, в силу положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, матеріали спадкової справи № 4/2019 та матеріали даної судової справи не містять.

11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом (серія та номер: 1062) на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Того ж дня, 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року внесено запис про право власності (номер запису про право власності 31957178) на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . Підставою виникнення права власності стало свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1062, видане 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки ОСОБА_1 не прийнято спадщину у встановлений законом спосіб, житловий будинок загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ніколи не належав ОСОБА_3 , а тому не входив до складу його спадщини, а приватним нотаріусом Фроловою Русланою Валеріївною було порушено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 1062, виданого 11.06.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, щодо отримання спадщини ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, у суду є достатні правові підстави для її задоволення.

У свою чергу, оскільки право власності на житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, визнаного судом недійсним, підлягає задоволенню позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни як державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року, а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 31957178, з одночасним припиненням речового права (права власності).

Для відновлення судом порушеного права позивача, додаткове скасування судовим рішенням запису про право власності 31957178, внесеного на підставі визнаного незаконним та скасованого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47308155 від 11.06.2019 року,чинним законодавством України не передбачено.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У даній справі суд констатує порушення відповідачами права позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому на праві приватної власності майном.

Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК) виокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (судова справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст. ст. 203, 215236 ЦК.

Визнання незаконними і скасування рішень, щодо державної реєстрації права на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , а в подальшому за ОСОБА_1 , з одночасним визнанням недійсним свідоцтва про право на спадщину, є захистом прав позивача на його майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна (узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.09.2018 року у справі 823/2042/16, провадження № 11-377апп18).

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приймаючи рішення суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст.3, 4, 11, 15-16, 318-321, 391 ЦК України, ст.525, 549 ЦК УРСР (1963р.), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.2, 4, 10-13, 19, 43, 44, 51, 78, 76-81, 82, 84, 89, 141, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, свідоцтва задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер 46116857 від 25 березня 2019 року, а саме реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, заг. пл.. 41,9 кв.м., житл. пл.. 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 30844419, з одночасним припиненням речового права (права власності).

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 1062, видане 11 червня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, щодо отримання спадщини ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47308155 від 11 червня 2019 року, а саме реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок, заг. пл.. 41,9 кв.м., житл. пл.. 14 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), номер запису про право власності 31957178, з одночасним припиненням речового права (права власності).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2021 року.

Суддя Л.В. Домусчі