ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3260/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Григораш Н.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2016 року, яке набрало законної сили 29.09.2016 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 550 000 грн. Зазначає, що станом на день звернення до суду з позовом вказане рішення суду не виконано. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання встановлене рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2016 р., позивач, просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні витрати в сумі 844 050 грн. та 3 % річних - 231 756 грн. 75 коп.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2020 р. ОСОБА_4 відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_4 , 09.09.2020 р.,у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 11.09.2020 р. справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 03.02.2021 р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2016 року у справі №763/16776/15, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2 550 000 грн. (а.с.4,5)

Вбачається, що 29.09.2016 р. вказане рішення суду набрало законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зобов`язання за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2016 року належним чином не виконує, рішення суду залишається не виконаним.

Відповідно до розрахунків наданих позивачем, за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, встановленого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2016 р., на суму заборгованості 2 550 000 грн. нараховано інфляційні витрати в розмір 844 050 грн. та 3 % річних - 231 756 грн. 75 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Разом з тим, належних доказів, відсутності заборгованості або неправильності розрахунку інфляційних витрат та 3 % річних, відповідачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмір 844 050 грн. та 3 % річних у розмірі 231 756 грн. 75 коп.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76-81, 259, 263, 268, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РПОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РПОКПП НОМЕР_2 ) 3% річних в розмірі 231 756,75 грн., інфляційні витрати в розмірі 844 050 грн. та судовий збір в сумі 9 605 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Лужецька