Провадження № 2/161/673/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Демчук Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку стягнення аліментів на утримання дітей.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2019 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказує, що на даний час він не в змозі сплачувати чотири тисячі аліментів щомісячно, а також погашати заборгованість по аліментам і пені в сумі 151748 грн., оскільки має алкогольну залежність, перебуває на лікуванні в реабілітаційному центрі «12+» та орієнтовний час закінчення курсу лікування та реабілітації становить 13.07.2021 року, через що він позбавлений можливості працювати та заробляти гроші.

Зазначає, що він став на шлях виправлення та після закінчення лікування планує влаштуватись на роботу. При цьому, на даний час він встав на облік в Луцький міський центр зайнятості як безробітний та влаштувався на роботу.

У зв`язку з чим, просить змінити спосіб стягнення і розмір аліментів та стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 05.01.2006 року з відповідача щомісячно стягувалися на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.12.2005 року (а.с. ).

Також на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 22.04.2010 року з відповідача щомісячно стягувалися на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/12 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. ).

В подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2019 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішеннями суду від 05.01.2006 року та 22.04.2010 року та з ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,(а.с. 12-15).

Ухвалюючи судове рішення від 19.04.2019 року, суд виходив із основоположних норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини в спорах про стягнення аліментів, засад розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можлива лише за умови доведеності наявності однієї з підстав, а саме: 1) погіршення матеріального стану платника аліментів чи поліпшення матеріального стану їх стягувача; 2) зміна сімейного стану платника аліментів; 3) погіршення здоров`я платника аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог про зміну способу і порядку стягнення аліментів, які фактично просить зменшити, позивач зазначив, що на даний час його матеріальне становище значно погіршилось, у порівнянні з часом коли судом було визначено аліменти, оскільки він тільки почав до цього працювати, перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний та лікувався від алкогольної залежності.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідачем не представлено суду належних та достатніх доказів стосовно погіршення його матеріального стану чи наявності інших факторів, які б слугували б підставою для зміни способу і розміру стягуваних аліментів.

При цьому, як слідує із довідки ТзОВ «Фортуна Плас», ОСОБА_4 прийнятий на роботу оператором розфасувально-пакувального автомату по строковому договору з 11.03.2021 року (а.с. ), тобто отримує стабільний дохід.

Крім того, з довідки реабілітаційного центру «12+» слідує, що ОСОБА_4 проходив соціально-психологічну реабілітацію в центрі з 13.07.2020 року по 30.10.2020 року та перервав курс за власним бажанням (а.с. ).

Також, суд не приймає до уваги посилання сторони позивача про неможливість сплати ним аліментів в розмірі по 2000,00 грн., оскільки встановлений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлює лише граничний мінімальний розмір коштів, які необхідні для забезпечення у повному обсязі мінімальних потреб дитини та жодним чином не впливає на визначення розміру аліментів.

Обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, закріплені у положенні ст. 182 СК України.

Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про зміну способу і порядку стягнення аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ч. 2 п. 2 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Так, згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 27.01.2021 року, актом до договору про надання правової допомоги від 15.03.2021 року, адвокатом Татарин В.М. надавалася професійна правнича допомога ОСОБА_2 і вартість витрат складає 7400,00 грн. (а.с. ).

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн., які слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Крім того, з позивача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнути ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк