ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року

м.Суми

Справа №592/10586/20

Номер провадження 22-ц/816/727/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: Головне управління Національної поліції в Сумській області, Державна казначейська служба України, Сумська обласна прокуратура,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стадника Семена Валерійовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2021 року в складі судді Фоменко І.М. ухвалені в м. Суми, повний текст судового рішення складено 04 березня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в безспірному порядку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди (компенсацію) в розмірі 500000 грн. за надмірну тривалість досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000836.

Свої вимоги мотивує тим, що він є потерпілою особою по кримінальному провадженню № 0000836 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 364 КК України, яке перебуває на досудовому розслідування понад 7 років. Так, 25.01.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000836 були внесені відомості про кримінальні правопорушення: 25.01.2013 за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом того, що ОСОБА_1 до 02.08.2012 року працював в ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» на посаді інженера, а 02.08.2012 року був звільнений в зв`язку із скороченням чисельності, при цьому йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі, вихідна допомога та компенсація. ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» знаходився в стані ліквідації. Разом з тим, ліквідатором не було виконано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми щодо погашення заборгованості перед позивачем, яка утворилася після визнання підприємства банкрутом. На підставі його заяви щодо невиконання ліквідатором «Сумиоблагротехсервіс» своїх службових обов`язків відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 367 КК України. 23.12.2016 року - за ч. 1 ст. 364 КК України за фактом того, що 23.12.2016 року до СВ СВП надійшла ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.12.2016 про наявність в діях службових осіб «Сумиоблагроитехсервіс» самоправних дій щодо незаконного розподілення коштів отриманих від продажу майна банкрута. За весь час тривання досудового розслідування, останнє неодноразово закривалося постановами слідчих, котрі змінювалися близько 10 разів та скасовувалося ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми. Вказує, що за весь цей час слідчим так і не було допитано ряд свідків, зокрема арбітражного керуючого Іваненко Н.О. , а лише відібрано від неї пояснення. Таке невиправдане довготривале досудове розслідування є перешкодою на шляху реалізації потерпілим правового механізму встановленого національним законодавством на реалізацію права на отримання присудженої судовим рішенням грошової суми і свідчать про неналежне виконання обов`язків працівниками місцевого органу поліції та дають підстави для відшкодування моральної шкоди, спричинення якої є очевидним.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 квітня 2021року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначено ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. В інших випадках така шкода відшкодовується на загальних підставах. При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди. Однак позивачем не було доведено наявність заподіяної відповідачами шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювачів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Стадник С.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не витребував матеріали кримінального провадження, незважаючи на клопотання позивача та не врахував того, що слідчі (а також процесуальний керівник - прокурор) під час проведення досудового розслідування допускали систематичну бездіяльність, вчиняли істотне та грубе порушення норм КПК України, закривали більше трьох разів кримінальне провадження, яке поновлювалося слідчими суддями. Вказує, що суд не правильно встановив характер та правову природу спірних правовідносин, невірно надав оцінку тим доказам, які були зібрані позивачем. Вказує, що його позовні вимоги обґрунтовані надмірною тривалістю котра ніяким чином не обумовлена складністю доведення складів кримінальних правопорушень, слідством повністю ігнорувався обов`язок доказування обставин подій та складу кримінальних правопорушень. Сам факт звернення позивача зі скаргами на бездіяльність слідчого в межах кримінального провадження щодо не розгляду будь - якого роду клопотань від сторони потерпілого свідчать про систематичну бездіяльність зі сторони органів досудового розслідування. Зазначає, що через надмірну тривалість кримінального провадження він зазнав моральних страждань та позбавлений можливості отримати належну сатисфакцію. Через неотримання належного правового захисту від кримінального правопорушення він зазнав душевних страждань почуваючи себе незахищеним та вразливим. Його моральні страждання є тривалими та тривають більше 7 років.

Від відповідача Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що необхідною підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади є наявність трьох умов: доведення неправомірності дій чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, довести наявність яких має позивач. За відсутності хоча б одного елементу моральна шкода не настає. Між тим, позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували наявність заподіяної відповідачами шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача. Вказує, що ЦПК не передбачає можливості встановлення судом в порядку цивільного судочинства дій чи бездіяльності працівників поліції під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також визнання судом таких дій протиправними. Сам факт закриття кримінального провадження, подальше скасування такого рішення судом не є належними та допустимими доказами на підтвердження протиправності, незаконності рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування кримінального провадження. Зазначає, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди відповідачами. Надмірна тривалість на думку позивача досудового розслідування не є по суті бездіяльністю органу досудового розслідування, а лише свідчить про незгоду позивача із строками розслідування відповідного кримінального провадження. Просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від відповідача Головного управління національної поліції в Сумській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що для встановлення підстав щодо наявності / відсутності питання виникнення у особи моральної шкоди, необхідною умовою є встановлення вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування (оскільки позивач не підпадає під жодну з умов, передбачених ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Вказує, що під час досудового розслідування необхідно не тільки в рамках встановленого строку здійснювати розслідування, а й встановлення ряду завдань, що гарантуються Основним законом держави. Дії слідчого були спрямовані на встановлення особи, що вчинила кримінальне правопорушення, а також на встановлення істини по справі. Вказує, що закриття кримінального провадження слідчим є не правом, а його обов`язком. Просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від відповідача Державної казначейської служби України відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Позивач пояснив, що він отримав тільки частину стягнутої суми, а саме біля 8000 грн від присудженої судовим рішення. На даний час в черговий раз ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.03.2021р. скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 17.09.2021р. про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України .

Представник Сумської обласної прокуратури в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив у її задоволенні відмовити.

Представник Головного управління національної поліції в Сумській області в судовому засіданні просив рішення залишити без змін..

Представник відповідача Державної казначейської служби України до суду не прибув, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2012 року з ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 3595 грн. 58 коп., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 10109 грн. 98 коп., тобто з 02.08.2012 по 26.12.2012 року, вихідну допомогу в сумі 1207 грн. 89 коп., а також моральну шкоду в сумі 500 грн. (а.с.10-11).

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.01.2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 до боржника - Публічного акціонерного товариства «Сумиоблагротехсервіс» про визнання кредиторських вимог. Визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 до боржника - ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» в сумі 8029 грн. 88 коп. та включено їх до реєстру вимог кредиторів в першу чергу. (а.с.12-13). Із вказаної ухвали також вбачається, що постановою Господарського суду Сумської області від 27.05.2013 року ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Іваненко Н.О.

25.01.2013 року у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000836 про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Відповідно до внесених відомостей про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що до 02.08.2012 року ОСОБА_1 працював в ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» на посаді інженера. 02.08.2012 року його звільнено з роботи в зв`язку із скороченням чисельності. При цьому йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі, вихідна допомога та компенсація. ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» знаходиться у стадії ліквідації, ліквідатором призначено Іваненко Н.О. Зазначено, що ОСОБА_1 виплачено заборгованість по заробітній платі, вихідна допомога та середній заробіток за період затримки, однак ПАТ «Сумиоблагротехсервіс» не виконаного рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.12.2012 року щодо погашення заборгованості перед ОСОБА_1 , яка утворилася після визнання підприємства банкрутом, а саме виплати ОСОБА_1 середнього заробітку. 13.05.2016 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. (а.с.9).

Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.07.2020, 28.01.2015, 09.04.2019, 05.12.2019 року, 31.03.2021 скасовано постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000836 (а.с. 17-21).

Ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.02.2020, 27.02.2020, 06.03.2020,02.09.2020,04.09.2020 року зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивача. (а.с.22-25).

Останньою ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.03.2020р. скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 17.09.2021р. про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Статтями 1173, 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він звернувся до суду, мотивуючи позовні вимоги, зокрема тим, що він має право на відшкодування шкоди від держави за те, що досудове розслідування проводиться тривалий час (сім років) і є неефективним, що підтверджено чисельними постановам слідчих суддів. Таким чином, позивач вказує, що його право порушено, в тому числі внаслідок неефективного розслідування кримінальної справи особами, які здійснюють свої офіційні повноваження під час проведення досудового розслідування

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом зазначеної статті поряд із негативним зобов`язанням, держава має позитивні зобов`язання гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих зобов`язань є самостійною підставою відповідальності держави.

Права, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а також позитивні обов`язки згідно з практикою ЄСПЛ можуть передбачати певні заходи, необхідні для захисту права власності, а саме: у матеріальному аспекті держава має забезпечити у своїй правовій системі юридичні гарантії реалізації права власності (превентивні обов`язки) та засоби правового захисту, за допомогою яких потерпілий від втручання у це право може його захистити, зокрема, вимагаючи відшкодування збитків за будь-яку втрату (компенсаційні обов`язки) (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2012 року у справі «Котов проти Росії» (Kotov v. Russia), заява № 54522/00, § 113). У процесуальному аспекті існування позитивних обов`язків процесуального характеру відповідно до цього положення визнаються ЄСПЛ у справах, що стосуються державних органів, а також у спорах між приватними особами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Котов проти Росії», § 114)

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачами, що станом на час розгляду справи триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, в якому позивач визнаний потерпілим через невиплату йому в повному обсязі заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку, яка утворилася перед ним на підприємстві, в тому числі і після визнання його банкрутом, триває, а вчинені дії слідчим під час проведення досудового розслідування не дають підстав для закриття кримінального провадження, а обвинувачення до цього часу не пред`явлено конкретній особі, з вини якої позивач не отримав присудженої грошової суми. Численні постанови слідчих з приводу закриття провадження не одноразово скасовувалися, а ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.03.2021р. в черговий раз скасовано постанову слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 17.09.2021р. про закриття кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України. Тобто, у суду першої інстанції не було відомостей про те, що держава провела повне, об`активне, незалежне та ефективне розслідування випадку заподіяння майнової шкоди позивачу (позитивний процесуальний обов`язок).

Колегія суддів звертає увагу на те, що розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови.

Колегія суддів звертає увагу на факти, які можуть свідчити про надмірну тривалість досудового розслідування. Так, п`ять разів ухвалами слідчих суддів скасовувалися постанови слідчих про закриття кримінального провадження, а ще п`ять разів констатована бездіяльність органу досудового розслідування що полягала у не розгляді та не вирішенні по суті клопотань позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується, що вказані факти можуть свідчити про надзвичайну тривалість досудового розслідування у справі, яка не є занадто складною, однак розслідування триває з 23.01.2013 року, що на дату звернення до суду позивача з позовною заявою у вересні 2020 році становить більше 7 років. А тому за такий строк орган досудового розслідування мав би або закрити провадження, або звернутися до суду з обвинувальним актом. При цьому надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, численними ухвалами слідчих суддів про закриття кримінального та зобов`язання слідчого розглянути клопотання позивача, на думку апеляційного суду підтверджуються факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідачів щодо проведення необхідної перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, неодноразового прийняття слідчими рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача - Сумської обласної прокуратури про те, що сам факт закриття кримінального провадження, подальше скасування такого рішення судом не є належними та допустимими доказами на підтвердження порушення прав позивача, не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є не такий факт скасування, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування.

Також не заслуговує уваги заперечення ГУ Національної поліції в Сумській області про те, що під час досудового розслідування необхідно не тільки в рамках встановленого строку здійснювати розслідування, а й встановлення ряду завдань, що гарантуються Основним законом держави, оскільки до цього часу по даному кримінальному провадженню немає кінцевого вирішення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Виходячи з вимог розумності та справедливості, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає достатньою сатисфакцію стягнення з держави грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що заявляючи позовні вимоги до відповідачів, позивач просив стягнути компенсацію завданої йому моральної шкоди з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст. 1174 ЦК України є саме держава України. Кошти державного бюджету належать на праві власності Державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна, як учасник цивільних відносин (ч.2 ст. 2 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у спорі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Головне управління Національної поліції в Сумській області, Сумська обласна прокуратура та Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету. Кошти на відшкодування завданої моральної шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів, що містяться в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для та неправильне застосування норм матеріального права на підставі п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стадника Семена Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина