Справа № 449/1069/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2021 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді Гуняк О.Я.,

за участі секретаря судових засідань: Кісіль С.З.,

представника позивача: Ставрук Н.З.,

представника відповідача: Кравченко Р.Ю.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Просить стягнути з ПрАТ АСК ІНГО Україна на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 111 527 грн. 18 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 83 478 грн. 62 копійок. В обґрунтування позову покликається на те, що 01.06.2018року о 16.год.20хв. на автодорозі Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом марки DAFCF85,410, н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом марки Bodex KIS 3W-5 н.з. НОМЕР_2 проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну при наближенні до перехрестя, виявивши автомобіль марки Volkswagen Touran, н.з. НОМЕР_3 , що рухався попереду з меншою швидкістю, не вчинив заходи зменшення швидкості руху, а застосував маневр його обгону на перехресті, коли водій автомобіля марки Volkswagen Touran, н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 виконував поворот ліворуч. Внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначив, що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2020року ОСОБА_1 визнано винним у вчиннні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що діями ОСОБА_1 , які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, спричинено позивачу матеріальну шкоду. Однак, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ АСК ІНГО Україна, а відтак обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на АТ Страхова компанія «ІНГО». Вважає, незаконною відмову ПрАТ АСК ІНГО Україна з підстав ст. 37.1.4 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Зазначив, що станом на момент звернення позивача, 06.07.2018року до АТ «Страхова компанія «ІНГО» із повідомленням про ДТП, протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди складено щодо позивача та постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2019року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2020року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто через 1 рік та 8 місяців після пригоди.

Вважає, що у ОСОБА_2 не було реальної можливості подати заяву про страхове відшкодування у строки, передбачені ст.37.1.4 Закону у зв`язку з відсутністю на той момент рішення суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто документу, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування. Покликається на вимоги ст.ст.22,1166,1188 ЦК України, ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та просить такий задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів викладених у ньому. Повідомила, що позивач повідомив відповідача про ДТП у відповідності до закону, однак зреалізувати своє право та подати заяву про страхове відшкодування в межах встановленого строку не зміг через відмову відповідача у прийнятті такої заяви без судового рішення про визнання винним іншого учасника ДТП, тобто у зв`язку з відсутністю судового рішення, яким встановлено вину відповідача 2.

02.12.2020року представник відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» надіслав до суду відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Покликається на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за договором №АК/7028174, страхова сума складає 100 000,00 гривень, тому згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов`язання відповідача обмежені страховою сумою, заявлені позовні вимоги понад розмір страхової суми є необґрунтованими. Зазначив, що ДТП сталася 01.06.2018року, а позивач звернувся до відповідача лише 17.02.2020року, тобто з пропуском однорічного строку, який встановлений Законом, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Звертає увагу суду на те, що згідно ст. 35 Закону не встановлює обов`язку для позивача подання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП, окрім цього у позивача не вимагалось жодних документів про притягнення до адміністративної відповідальності учасників ДТП. Вважає, що обов`язок по отриманню документів про притягнення до адміністративної відповідальності був у відповідача, а не у позивача, тому позивач міг подати заяву на виплату страхового відшкодування у встановлений Законом строк, а страховик мав у подальшому з`ясувати вину учасників ДТП.

В судовому засіданні представник позивача позов заперечив. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що позивач не довів факт відмови відповідача у прийнятті заяви на виплату страхового відшкодування. Звертає увагу суду на те, що твердження позивача про те, що відповідач відмовив у прийнятті заяви свідчать про те, що позивач фактично визнав факт того, що повинен був подати заяву на виплату страхового відшкодування впродовж року з моменту ДТП та фактично мав намір подати таку. Окрім цього, позивач міг подати заяву на виплату страхового відшкодування через відповідні засоби зв`язку та надати докази направлення та отримання заяви на виплату страхового відшкодування, аби уникнути негативних наслідків пов`язаних з відмовою у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач ОСОБА_1 позов заперечив. Просив в задоволенні такого відмовити в повному обсязі. Вважає, що винним у ДТП був ОСОБА_2 .

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п. 2.1. ст..2 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності

Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (Закону) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

01.06.2018року о 16.год.20хв. на автодорозі Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом марки DAFCF85,410, н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом марки Bodex KIS 3W-5 н.з. НОМЕР_2 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до перехрестя, виявивши автомобіль марки Volkswagen Touran, н.з. НОМЕР_3 , що рухався попереду з меншою швидкістю, не вчинив заходи зменшення швидкості руху, а застосував маневр його обгону на перехресті, коли водій автомобіля марки Volkswagen Touran, н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 виконував поворот ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.01.2020року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі притягнення ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП (а.с.7-8).

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2019року провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.34-35).

Згідно висновку №282 експертного автотоварознавчого дослідження ТЗОВ Експертиза від 05 листопада 2018року пошкодження автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , виявлені після пошкодження 01.06.2018року, які визначені при його дослідженні 05.11.2018року зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини даного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touran реєстраційний номер НОМЕР_3 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , від виявлених на момент огляду 05.11.2018 року його пошкоджень 01.06.2018року, в цінах станом на вказану дату огляду, без врахування ПДВ, становить: 195005,80 гривень. Ринкова вартість досліджуваного автомобіля Volkswagen Touran реєстраційний номер НОМЕР_3 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , від виявлених на момент огляду 05.11.2018року його пошкоджень 01.06.2018року в цінах станом на дату пошкоджень становить 347 262,28 грн. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_3 ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , після пошкодження 01.06.2018року в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 111527,18 грн. (а.с.9-32).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7028174, який був чинний на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована. Згідно з вказаним полісом, ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу за шкоду, завдану майну третіх осіб, становив 100000 грн., а франшиза 0 гривень (а.с.56)

17.02.2020 року позивач ОСОБА_2 , звернулася до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» із заявою про страхове відшкодування (а.с.55).

Листом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» №1725495 від 14.05.2020року ОСОБА_2 відмовлено у виплаті страхового з підстав відповідно до ст.. 37.1.4 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.с.33).

Спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до п. 35.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Судом встановлено, що дорожньою - транспортна пригода за участі позивачки ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 , сталася 01.06.2018 року, тоді як із повідомленням про таку та з заявою про страхове відшкодування позивач - ОСОБА_2 звернувся до відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» лише 27.02.2020 року.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивач не скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування та не звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» в передбачений законом строк - 1 рік з дати дорожньо-транспортної пригоди для отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну.

Твердження позивача про те, що позивач повідомив відповідача про ДТП у відповідності до закону, однак зреалізувати своє право та подати заяву про страхове відшкодування в межах встановленого строку не зміг через відмову відповідача у прийнятті такої заяви без судового рішення про визнання винним іншого учасника ДТП є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

Тому слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», оскільки вимогу заявлено по спливу строку визначеного спеціальним Законом і такий строк є присічним та поновленню не підлягає.

Зазначене вище узгоджується з висновком Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц (провадження № 61-10185св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц (провадження № 61-1080св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц (провадження № 61-8643св18).

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

ОСОБА_2 подав докази, що підтверджують факт завдання шкоди, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

За таких обставин суд прийшов до висновку про стягнення майнової шкоди в розмірі 83 478 гривень (в межах заявлених вимог) саме з відповідача ОСОБА_1 . Розмір шкоди відповідачем не заперечувався та належними доказами не спростовувався.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 83 478 (вісімдесят три тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 62 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 838 (вісімсот тридцять вісім) гривень 54 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

ІПН: НОМЕР_5 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», м. Київ, вул.. Бульварно - Кудрявська,33, .

Відповідач: ОСОБА_1 , Львівська область, Перемишлянський район, с. Вовків

08 червня 2021 року складено повне судове рішення

Суддя О. Я. Гуняк