КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року місто Київ

справа №757/57623/20-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», Державна казначейська служба України про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

стягнути з Національного банку України на його користь майнову шкоду у розмірі 33096,47 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 20 листопада 2015 року між ним та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір банківського вкладу №230D-640370, відповідно до п.1.1. якого банк відкрив вкладний рахунок і прийняв від нього кошти у розмірі 80000 грн., на термін з 20 листопада 2015 року по 20 грудня 2016 року.

Вказував, що станом на 20 грудня 2020 рокусума процентів за вкладом становить 33096,47 грн.

Зазначав, що постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року №234 в ПАТ «КБ «Хрещатик» введено тимчасову адміністрацію, а 03 червня 2016 року розпочато процедуру ліквідації банку.

Посилався на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено 200000 грн.та його було включено до четвертої черги акцептованих вимог, але враховуючи значну суму заявлених кредиторами вимог бо банку, вважає, що відсутні передумови задоволення його вимог.

Вказував, що в результаті прийняття Національнимбанком України постанови №234 від 05 квітня 2016 року було порушено його право власності щодо користування залишком коштів, що були розміщені на рахунку банку.

Вважає, що йому завдано майнової шкоди на суму невиплачених процентів - 33096,47 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, вважаючи ці кошти збитками в розумінні ст.22 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати частково рішення суду першої інстанції, а саме в частині стягнення з нього на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії (категорія 1), що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 27 грудня 2020 року.

Вказував, що він відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову апелянтом не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині доводів апеляційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 6, 7 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат та стягуючи з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн., суд першої інстанції посилався на ст.141 ЦПК України та виходив з того, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір слід покласти на позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з позивача судового збору з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом вказував на те, що звільнений він сплати судового збору, оскільки є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії (категорія 1). На підтвердження чого надав копію посвідченням серія НОМЕР_1 від 27 грудня 2020 року (а.с.16).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., не звернув увагу на те, що останній відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), група інвалідності 2, а відтак судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 840,80 грн. підлягав відшкодуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: