Постанова

Іменем України

24 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 456/2582/18

провадження № 61-11820св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державне підприємство «Сетам», корпоративний недержавний пенсійний фонд Національного банку України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку Українинарішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 01 серпня 2019 року у складі судді Бораковського В. М. тапостанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Савуляка Р. В., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати електронні торги, організовані ДП «Сетам» 05 вересня

2016 року на добровільне придбання лота № 166188 (нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв. м з ціною продажу 4 779 200 грн), такими, що відбулися.

Позовну заяву мотивовано тим, що 05 вересня 2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги на добровільний продаж лота № 166188, зокрема зазначеного вище майна, та його визнано переможцем торгів. 20 жовтня 2016 року позивач перерахував усі кошти за добровільне придбання лота у розмірі 4 779 200 грн. Платіж здійснювався двома частинами, одне платіжне доручення на суму 4 117 600 грн, а друге на суму 661 600 грн. Однак, у зв`язку із закінченням операційного часу, друге платіжне доручення не було опрацьовано і перерахувалось наступним днем - 21 жовтня 2016 року.

21 жовтня 2016 на його особистий кабінет на офіційному сайті ДП «Сетам» надійшло повідомлення про те, що він не є переможцем лота № 166188, оскільки ним не внесена сума на придбання майна. Також, 21 жовтня

2016 року від Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України (далі - КНПФ НБУ) надійшов лист-повідомлення про визнання торгів по лоту №166188 такими, що не відбулися у зв`язку з порушенням переможцем умов розрахунку та про повернення сплаченої частини грошових коштів на рахунок переможця. Вказував, що КНПФ НБУ фактично отримав усі кошти від позивача за придбання товару через електронні торги, однак ухиляється від укладення нотаріально посвідченого договору та передачі майна у його власність. Вважає дії ДП «Сетам» неправомірними, оскільки отримавши лист від замовника про визнання торгів такими, що не відбулися, підприємство мало пересвідчитись у недотримані умов торгів їх переможцем та з чиєї вини виникли такі обставини. На дату проведення електронних торгів не було встановлено чіткого порядку проведення таких з добровільного продажу майна. Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, який діяв на той час, не регулював порядок реалізації добровільно виставленого майна. Внаслідок відсутності порядку реалізації нерухомого майна (добровільний продаж) він не мав можливості ознайомитися з усіма умовами електронних торгів, що призвело до розбіжностей у розумінні оплати вартості майна. Розмір гарантійного внеску не було зараховано до суми вартості виграшу та не повідомлено про додаткові витрати на нотаріальне оформлення договору.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано електронні торги, організовані державним підприємством «Сетам» від 05 вересня 2016 року на добровільне придбання лота

№ 166188, а саме: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею

634,7 кв. м, ціна продажу яких становить 4 779 200 грн, такими, що відбулися.

Судові рішення мотивовані тим, що вини позивача у невчасному внесенні коштів за лот немає, оскільки незважаючи на проведення електронних торгів 05 вересня 2016 року, протокол електронних торгів був сформований лише 05 жовтня 2016 року, а отриманий позивачем 07 жовтня 2016 року, тому у позивача було значно менше часу для сплати коштів у передбачений у протоколі строк (20 жовтня 2016 року). При цьому позивач сплатив кошти за лот саме 20 жовтня 2016 року, однак внаслідок обставин, що не залежали від його волі, уся сума була зарахована лише 21 жовтня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі КНПФ НБУпросить скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/11239/17, від 19 червня 2018 року у справі

№ 910/5640/16, від 02 серпня 2018 року у справі № 914/1462/17.

Касаційна скарга мотивована тим, щокошти за лот повинні позивач повинен був внести 20 жовтня 2016 року, однак цього числа була зроблена лише часткова оплата коштів, що свідчить про порушення ним своїх зобов`язань. Вказує, що хоча протокол електронних торгів й був сформований з порушенням строку, передбаченого Правилами проведення електронних торгів, однак строк на оплату лота позивачем жодним чином не був скорочений чи звужений. Вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту прав.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та зупинено дію рішення суду першої інстанції,

а ухвалою від 17 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 травня 2016 року між КНПФ НБУ (замовник) та ДП «Сетам» (виконавець) укладено договір про співпрацю з організації продажу майна, з подальшим внесенням змін до нього, згідно з яким виконавець за цим договором надає замовнику послуги з проведення аукціону, який проводиться виконавцем у формі електронних торгів на веб-сайті виконавця, відповідно до вимог додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Додатком №1 до договору від 04 травня 2016 року передбачено Правила проведення електронних торгів.

Наказом ДП «Сетам» від 18 жовтня 2016 року затверджено Порядок реалізації майна шляхом проведення електронних торгів (добровільний продаж).

Відповідно до протоколу електронних торгів № 202241, проведених

05 вересня 2016 року, з реєстраційним номером лота 166188 (добровільний продаж нежитлових приміщень, загальною площею 634,7 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ) та ціною продажу 4 779 200 грн, переможцем визнано ОСОБА_1 . Також у протоколі вказано, що зазначена сума має бути сплачена переможцем до 20 жовтня 2016 року (а. с. 3).

Згідно з платіжним дорученням від 20 жовтня 2016 року № 128115 КНПФ НБУ перераховано 4 117 600 грн, а згідно з платіжним дорученням від 21 жовтня

2016 року №102578 КНПФ НБУ перераховано 661 600,00 грн (а. с. 4)

За змістом довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 21 жовтня 2016 року

ОСОБА_1 дійсно 20 жовтня 2016 року перераховував кошти за придбання майна у розмірі 4 779 200 грн. Платіж здійснювався двома частинами. У зв`язку із закінченням операційного часу одне із платіжних доручень не було опрацьоване.

21 жовтня 2016 року КНПФ НБУ надіслав на адресу ДП «Сетам» листа про те, що переможець торгів не в повному обсязі та не у встановлені протоколом строки розрахувався за лот № 166188, а тому просив визнати торги такими, що не відбулися (а. с. 69).

Згідно з протоколом №206219, сформованого 21 жовтня 2016 року, торги за лотом № 166188 не відбулися через відмову від сплати належної грошової суми (а. с. 68).

Відповідно до платіжного доручення від 24 жовтня 2016 року №16960 КНПФ НБУ перерахував ОСОБА_1 4 779 200 грн (а. с. 72).

Листом від 27 жовтня 2016 року ДП «СЕТАМ» повідомило ОСОБА_1 про неможливість визнання торгів за лотом № 166188 такими, що відбулися (а. с. 6).

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За статтею 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтею 511 ЦК України передбачено, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 640 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (стаття 614 ЦК України).

Згідно з пунктом 6.1 Правил проведення електронних торгів, які є додатком № 1 до договору про співпрацю з організації продажу майна від 04 травня 2016 року № 46 (далі - Правила), після закінчення електронних торгів на веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Веб-сайт автоматично формує та розміщує протокол електронних торгів по лоту у день проведення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня.

Судами установлено, що у порушення пункту 6.1 Правил протокол електронних торгів не був сформований ні у день проведення торгів, ані на наступний робочий день. Такий протокол був сформовано лише 05 жовтня 2016 року, тобто через місяць з дня проведення торгів, чим фактично було значно зменшено період сплати суми коштів за придбаний лот для позивача.

Також, відповідно до пункту 6.2 Правил веб-сайт у день проведення електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня розміщує аналогічний персоніфікований протокол електронних торгів по лоту з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця, що також здійснено не було.

За змістом пункту 6.7 Правил переможець торгів протягом 10 банківських днів із дня, наступного після закінчення електронних торгів зобов`язаний:

- підписати персоніфікований протокол та надати (надіслати) його організатору;

- перерахувати кошти за придане майно на розрахунковий рахунок замовника, вказаний в протоколі;

- підписати договір купівлі-продажу майна з замовником.

Судами установлено, що протокол електронних торгів був сформовано

05 жовтня 2016 року, однак отримано позивачем лише 07 жовтня 2016 року.

Суди попередніх інстанцій вважали добросовісним та розумним надання можливості особі, принаймні протягом десяти банківських днів з дня наступного після закінчення торгів (у даному випадку після отримання протоколу результатів торгів, оскільки такий не був виготовлений в порядку визначеному правилами) сплатити кошти за придбаний лот. У даному випадку останнім банківським днем є 21 жовтня 2016 року.

За змістом довідки ПАТ «Альфа-Банк» від 21 жовтня 2016 року

ОСОБА_1 20 жовтня 2016 року перераховував кошти за придбання майна у розмірі 4 779 200 грн. Платіж здійснювався двома частинами. У зв`язку із закінченням операційного часу одне із платіжних доручень не було опрацьоване.

Зокрема платіж на суму 4 117 600 грн було перераховано 20 жовтня 2016 року, тобто у передбачений у протоколі електронних торгів строк, а платіж на суму

661 600 грн було перераховано 21 жовтня 2016 року, однак, враховуючи вжиття позивачем заходів щодо виконання зобов`язання у зазначених строк, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність прострочення боржника.

Однак замість укладення договору за наслідками проведення торгів,

КНПФ НБУ 21 жовтня 2016 року, отримавши повну суму коштів за проданий лот, надіслав листа до ДП «СЕТАМ» з проханням про визнання торгів такими, що не відбулися з підстав не повної оплати лота, що дійсності не відповідало.

Суди правильно вказали на те, що у згаданих вище Правилах, якими керувалися сторони при проведенні торгів та оформленні результатів їх проведення, відсутній пункт, який би надавав можливість визнання торгів такими, що не відбулися з підстав неповного внесення суми коштів за лот, або внесення такої на день пізніше після умовно визначеної дати. Не наведено таких ні у згаданих листах між сторонами, не вказаний такий і у протоколі від 21 жовтня 2016 року. Тобто, відповідний пункт, який би давав теоретичну можливість визнавати торги недійсними із наведених вище підстав - відсутній. Тим більше позивач не відмовлявся від обов`язку сплати суми коштів за лот, а виконав його із невеликою затримкою в один день, внаслідок обставин, що не залежали від його волі.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про визнання електронних торгів, організованих ДП «Сетам»

05 вересня 2016 року на добровільне придбання лота № 166188 (нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 634,7 кв. м з ціною продажу 4 779 200 грн), такими, що відбулися.

Доводи касаційної скарги про те, що порушення позивачем обов`язку щодо внесення коштів за лот спростовуються вищевикладеним.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 910/11239/17, від 19 червня 2018 року у справі

№ 910/5640/16, від 02 серпня 2018 року у справі № 914/1462/17 є помилковими.

Відповідно до змісту пункту 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц сформульовано такий висновок: під судовим рішенням у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де схожими є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Так, у справі № 910/11239/17 позивачем оскаржувалось рішення тендерного комітету відповідача, відповідно до якого торги на закупівлю за лотом № 2 визнано такими, що не відбулися, з підстав неотримання відповідачем станом від позивача підписаного договору за результатами проведеної процедури закупівлі за лотом № 2, а також ставилося питання про визнання торгів дійсними та укладення відповідного договору.

У справі № 910/5640/16 позивачем оскаржувалися торги від 18 лютого

2016 року, які були проведені після їх закінчення 15 лютого 2016 року, після того як позивач зробив найбільшу ставку, а тому позивач вважав себе переможцем торгів, проведених 15 лютого 2016 року, і просив визнати ці торги такими, що відбулися.

У справі № 914/1462/17 позивачем оскаржувалось рішення відповідача про визнання відкритих торгів такими, що не відбулися з підстав скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, та ставилося питання про визнання торгів такими, що відбулися, та зобов`язання відповідача укласти договір.

Із зазначеного вбачається, що у справі, яка переглядається, та у справа, які переглядав Верховний Суд, є різними встановлені судами фактичні обставини та предмет позову, отже правовідносини не є подібними.

Верховний Суд зазначає, що згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У справі, яка переглядається, з урахуванням відсутності прострочення боржника та виконання ним свого обов`язку щодо внесення коштів за лот, колегія суддів вважає, що спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання прилюдних торгів такими, що відбулися, є належним і не суперечить закону.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди попередніх інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, оскаржувані судові рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку Українизалишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року тапостанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року - без змін.

Поновити дію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта