Справа № 944/1028/21 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2568/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Жукровська Х.І.,

з участю відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Дзидз А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року, ухвалене в складі головуючого - судді Колтуна Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживав з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року шлюб між ними було розірвано. На підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 25 липня 2016 року.

На даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки він став безробітнім і змушений заробляти собі на життя за рахунок тимчасових підробітків. Крім цього, після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, він одружився вдруге і від цього шлюбу у нього народилось ще двоє дітей, які разом із другою дружиною знаходяться на йо його утриманні. Також на його утриманні знаходиться мати, яка є особою похилого віку. Його малолітній син від другого шлюбу - ОСОБА_4 часто хворіє, що також потребує значних матеріальних витрат. Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_1 на неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на 1/8 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що на даний час позивач не працює, заробляє на життя тимчасовими підробітками та практично не має доходів, допомоги по безробіттю не отримує. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги важливі (істотні) обставини щодо зміни сімейного стану, а саме те, що після прийняття судового рішення 05 лютого 2016 року, позивач одружився вдруге. Від цього шлюбу народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти перебувають на утриманні позивача, а дружина здійснює догляд за дітьми та не працює. Також, син ОСОБА_4 періодично хворіє, що підтверджується виписками з медичної картки хворого, записами лікаря. Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він не в змозі сплачувати аліменти на сина від першого шлюбу, визначені рішенням суду, оскільки на його утриманні перебувають діти від другого шлюбу та його матір.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що судом першої інстанції не враховано те, що на момент звернення позивача до суду, відповідачка по справі отримує аліменти у розмірі, який перевищує рівну міру утримання дитини обома батьками, оскільки для дитини віком від 6 до 18 років мінімальний розмір аліментів становить 1 197, 50 грн. на місяць (50% від прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2021 року). Відтак, він згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/8 заробітку (доходу), що на момент звернення до суду є більше 50 % від прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2021 року.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника, які з`явились в суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 25 липня 2016 року

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Цією нормою передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. При цьому зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Однак ця норма тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку вказаних у ній підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень статті 192 СК України.

Як і той факт, що платник аліментів офіційно не працевлаштований (хоча і є працездатним) і має на утриманні дітей своєї дружини від іншого шлюбу, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17 (провадження № 61-32606св18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів позивачем, у розмірі визначеному рішенням суду не є надмірним тягарем для нього, а його зменшення не відповідатиме інтересам дитини від першого шлюбу, враховуючи баланс інтересів дітей позивача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доказів на обґрунтованість якого позивачем не подано.

Колегія суддів враховує і той факт, що позивач вдруге одружився та у нього народилася у цьому шлюбі перша дитини, перед ухваленням рішення про стягнення з нього аліментів на користь дитини від першого шлюбу, що і було враховано судом під час ухвалення цього рішення, при визначенні розміру аліментів. Як і те, що мати позивача на цей момент також була вже непрацездатною, та перебувала на його утриманні.

Мотиви апеляційної скарги, які є ідентичні доводам позовної заяви та вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 травня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич