Справа № 203/401/20
Провадження № 2/0203/1161/2021
УХВАЛА

18 жовтня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи заяву представника позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Воронцова Вадима Владиславовича про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася представник заявника ОСОБА_1 адвокат Котар Світлана Володимирівна з заявою про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у цивільній справі № 203/401/20 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 26 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у цивільній справі № 203/401/20 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Скасовано заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року у цивільній справі № 203/401/20 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 12:00 годину 18.10.2021 року.

12 серпня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від представника позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Воронцова Вадима Владиславовича надійшла заява про закриття провадження у справі.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача зазначив, що після відкриття провадження по справі з`ясувалося, що відповідач ОСОБА_1 немає жодного відношення до предмету спору.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

18 жовтня 2021 року представник позивача та представник відповідача надали до суду письмові заяви про розгляд заяви позивача про закриття провадження у справі за їх відсутності та просять задовольнити заяву позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув заяву позивача про закриття провадження у справі за відсутності учасників справи.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд зазначає, що оскільки представник позивача скористався наданим позивачу законом правом на відмову від позову, про що свідчить відповідна заява представника позивача, суд вважає за необхідне її задовольнити.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача про закриття провадження в цивільній справі та прийняти відмову позивача від позову, провадження в цивільній справі № 203/401/20 закрити.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182 (далі Порядок № 787), повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Отже, суд, вирішуючи в ухвалі про закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, доходить висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1051,00 грн.

Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи № 203/401/20, а саме: платіжне доручення № від 20 січня 2020 року на суму 2102,00 грн (а.с.13). При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаного платіжного доручення, є Управління Державної казначейської служби України в Центральному районі м. Дніпра. Водночас, з огляду на положення Порядку № 787, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області виступає органом, який має здійснити повернення 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору з Державного бюджету України у розмірі 1051,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 200, 206, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради Воронцова Вадима Владиславовича про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Прийняти відмову позивача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1; ) повернути Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (адреса місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 21а; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок) (платіжне доручення № від 20 січня 2020 року на суму 2102,00 грн міститься в матеріалах цивільної справи № 203/401/20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва