Справа № 203/1918/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казак С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року в рамках цивільної справи №203/1918/18, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання відповідача ОСОБА_1 , в якому поставлено питання про скасування заходлів забезпечення позову, застосованих згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2018 року в рамках цивільної справи №203/1918/18.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/1918/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, процентів, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.05.2019 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.05.2017 року в сумі 2000000 грн., проценти за період з 01.07.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 264958 грн. 91 коп., три відсотки річних в сумі 54904 грн., інфляційні витрати в сумі 194000 грн., а всього стягнуто 2513862 грн. 91 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Також вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8810 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.03.2020 року рішення суду першої інстанції від 23.05.2019 року було залишено без змін та, таким чином, останнє набрало законної сили.

Згідно матеріалів справи в касаційному порядку зазначені вище судові рішення не оскаржувались.

В рамках вказаної цивільної справи ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2018 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_1 а саме: нежитлову будівлю, механічний тік з обладнанням, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22339982); нежитлову будівлю, зерносклад, сушарка за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 5395238); земельну ділянку площею 1,7228 га, кадастровий номер :01:002:0159, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Софіївський район, Нововасильківська селищна рада (реєстраційний номер майна 2).

Вказана ухвала від 22.06.2018 року сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили. При ухваленні рішення по справі питання про скасування заходів забезпечення позову судом не вирішувалось.

В наданому клопотанні відповідач ОСОБА_1 просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали суду від 22.06.2018 року, посилаючись на те, що останні є неспівмірними із предметом спору та безпідставними. Зокрема, зазначив, що договір та розписка від 12.05.2017 року на суму 2000000 грн. між ним на ОСОБА_2 не укладались, коштів від позивача він не отримував, розписку особисто не писав та договір не підписував. На підставі заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення було порушено кримінальну справу за ст.190 КК України стосовно ОСОБА_2 . Об`яв до газети щодо відчуження належного йому майна він не давав. Крім того, заявник посилався на те, що на теперішній час рішення суду по справі перебуває на виконанні в Центральному ВДВС ум.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), тому відсутні підстави у вигляді ускладнення або унеможливлення виконання судового рішення за рахунок реалізації майна, оскільки судове рішення вже виконується по суті. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , що також вказує на відсутність необхідності у наявності забезпечення позову. Окрім цього, нерухоме майно, на яке було накладено арешт ухвалою від 22.06.2018 року, вже вибуло із власності ОСОБА_1 шляхом його реалізації в рамках виконавчого провадження №61510712, за яким ОСОБА_1 був боржником, а стягувачем ОСОБА_3 . В зв`язку з цим, відсутні правові підстави для залишення заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно, яке вже не належить на праві власності ОСОБА_1 . При забезпеченні позову суд не звернув уваги на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає в проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатись, а в разі потреби у обмеженні права користуватись майном, а тому неможливо було накладати арешт на майно, що використовується для здійснення господарської діяльності. Також заявник зазначив, що арешт майна є найбільш обтяжливим заходом, а тому неможливо було накладати арешт на майно, яке використовувалось для здійснення господарської діяльності. Крім того, посилався на те, що судом не було застосовано заходи зустрічного забезпечення, за наявності підстав для цього, визначених процесуальним законодавством.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує, що гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення.

Частинами 7,8 ст.158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.05.2019 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 12.05.2017 року в сумі 2000000 грн., проценти за період з 01.07.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 264958 грн. 91 коп., три відсотки річних в сумі 54904 грн., інфляційні витрати в сумі 194000 грн., а також судовий збір в сумі 8810 грн.

Вказане рішення було пред`явлено стягувачем ОСОБА_2 до примусового виконання до Центрального ВДВС ум.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), де було відкрито виконавче провадження №61855853.

Доказів тому, що рішення суду боржником ОСОБА_1 було виконано в повному обсязі добровільному порядку або в рамках даного виконавчого провадження, до клопотання не надано.

З огляду на це та наведені вище положення ч.ч.7,8 ст.158 ЦПК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову зберігають свою дію до повного виконання судового рішення боржником.

Доводи заявника ОСОБА_1 щодо відсутності боргових зобов`язань перед стягувачем ОСОБА_2 , з посиланням на те, що кошти в борг у останнього він не брав, розписку та договір позики не укладав та не підписував, а також щодо неспівмірності застосованих заходів забезпечення позову позовним вимогам, не застосування судом заходів зустрічного забезпечення, були предметом дослідження судом при винесенні ухвали про забезпечення позову від 22.06.2018 року, а також рішення по справі, з наданням відповідної оцінку.

Таким чином, вказані доводи фактично зводяться до незгоди заявника з прийнятими судовими рішеннями, які набрали законної сили.

В частині доводів клопотання, що арештоване згідно ухвали від 22.06.2018 року вибуло із власності ОСОБА_1 внаслідок його реалізації в рамках іншого виконавчого провадження №61510712, де боржником був ОСОБА_1 , а стягувачем ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідних доказів заявником до клопотання не надано.

Згідно долученої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 20.10.2020 року, вбачається, що власником арештованого майна значиться ОСОБА_1 та стосовно нього зареєстровані обтяження на підставі постанови державного виконавця від 22.06.2018 року, що виносилась в рамках виконавчого провадження з виконання ухвали суду від 22.06.2018 року.

Крім того, суд враховує, що раніше ОСОБА_1 вже звертався до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, застосованих згідно ухвали від 22.06.2018 року, в якій фактично посилався на ті ж саме підстави, що і у розглядаємому клопотанні.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.10.2020 року в задоволенні цього клопотання було відмовлено, а постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2020 року вказана ухвала суду першої інстанції була залишена без змін.

Будь-яких нових істотних обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, в поданому повторно клопотанні не наведено.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання за необгрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст.158,247,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих згідно ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року в рамках цивільної справи №203/1918/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.Ю.Казак