Справа № 291/725/19
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2021 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кащук Л.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма`Світанок»

про визнання неукладеним договору оренди землі, та витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року представник позивача, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПСП «Агрофірма`Світанок» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки , мотивуючи його тим, що він є власником земельної ділянки, площею 8,8991 га, кадастровий номер :09:000:0012, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №012206, виданого 29.04.2002 р. Чорнорудською сільською Радою народних депутатів, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. яка розташована, на території Чорнорудської сільської ради Ружинськогс району, Житомирської області. 11.06.2010 року позивач уклав договір оренди землі із приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана» строком на 15 років. Восени 2018 року позивач дізнався, що належна йому земельна ділянка перебуває у користуванні на правах оренди у відповідача ПСП ««Агрофірма`Світанок» на підставі договору оренди землі від 12.08.2016 року, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Але вищевказаного договору оренди землі від 12.08.2016 року з відповідачем позивач не підписував, та не вступав з ним в будь-які договорні відносини. Вважає, що наявність договору оренди землі порушує його права та не відповідає інтересам як власника цього нерухомого майна.У зв`язку з цим просить визнати договір оренди землі недійсним, витребувати у відповідача належну йому земельну ділянку. 04.12.2020 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, в якому він просить визнати неукладеним договір оренди землі від 12.08.2016 року, та витребувати належну йому земельну ділянку,

В судове засідання позивач та його представник не з`явилисяся, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з вказаних в позовній заяві підстав,

Відповідач - в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи. Відзив на позов до суду не подав.

Суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами ст.207 ЦК України, правочин ввважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею , 8,8991 га, кадастровий номер :09:000:0012, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії, ЖТ №012206, виданого 29.04.2002 р. Чорнорудською сільською Радою народних депутатів (а.с.7).

Як вбачається з договору оренди землі б/н від 11 червня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 15 років, зареєстрований у відділі Ружинського РРВ ДП «Центр ДЗК» (а.с.9) .

Як вбачається з пояснень позивача викладених ним в позовній заяві, восени 2018 року він дізнався, що належна йому земельна ділянка перебуває у користуванні на правах оренди у відповідача ПСП ««Агрофірма`Світанок» на підставі договору оренди землі від 12.08.2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованої станом на 20.07.2017 р. (а.с.10).

Вищевказаного договору оренди землі у позивача не має, у зв`язку з чим представник позивача звертався із відповідним запитом до відповідача (а.с.11-11а)

Відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку судово - почеркознавчої експертизи у цивільній справі №291/725/19 за №2143/19-25 від 01.03.2021 року судовий експерт Опанюк Ірина повідомила про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням оригіналів досліджуваних документів (а.с.169-172).

За клопотанням позивача, суд витребовував у відповідача оригінал Договору (у зв`язку з посиланням позивача на відсутність у нього такого оригіналу), проте відповідач, ухвалу суду від 10.09.2019 року про витребування доказів, зокрема оспорюваного договору оренди, не виконав, причини невиконання суд не повідомив (а.с.53).

На підставі вищевикладеного судом встановлено, що для проведення судово-почеркознавчої експертизи договору оренди землі необхідний його оригінал, який на вимогу суду відповідачем не наданий, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість проведення експертного дослідження (за відсутності об`єкта дослідження).

Відповідно до частини першої статті 76 Цивільно- процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з приписами статті 76 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 84 ЦПК України будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як унормовано приписами частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на викладене, врахувавши розподіл обов`язків доказування, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що оспорюваний правочин не було укладено 12.08.2016 року, як і не доведено обставин його укладення.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 16 вересня 2020 року в справі №291/131/17 (провадження №61-18847 св19) від 16 вересня 2020 року в справі №291/131/17 (провадження №61-18847 св19), зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення».

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Зайняття земельної ділянки згідно обставин цієї справи треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності. У такому разі позовну вимогу про повернення земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96)).

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 203, 205, 215, 216, 638 ЦК України , Законом України Про оренду землі , ст.ст.19, 48, 89, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма`Світанок» про визнання неукладеним договору оренди землі, та витребування земельної ділянки - задоволити повністю.

Визнати неукладеним договір оренди землі від 12 серпня 2016 року укладений від імені ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок» щодо оренди земельної ділянки загальною площею 8,8991 га. під кадастровим номером :09:000:0012, розташованої на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області.

Витребувати у Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» та повернути ОСОБА_1 , належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №012206 земельну ділянку площею 8,8991 га, кадастровий номер - :09:000:0012, розташовану на території Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стягнути із Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» (місцезнаходження:08652, Київська область, Васильківський район с.Ковалівка, вул.Леніна, буд.1, код ЄДРПО 03754024) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області, і.к. НОМЕР_1 судові витрати по справі в сумі 1536 грн. 80 коп. (Одну тисячу п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Повне рішення по справі буде складено 29.11. 2021 року.

Сторони:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ;

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» (місцезнаходження:08652, Київська область, Васильківський район с.Ковалівка, вул.Леніна, буд.1, код ЄДРПО 03754024.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. В. Митюк.