Справа № 263/4566/20
Провадження № 2/263/269/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Федоренко Т.І., при секретарі Тимошенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся д суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної витрати потерпілому.

На обґрунтування вимог зазначено, що 04.12.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi, під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 04.01.2019 винною особою у скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП визнано відповідача. Згідно звіту про оцінку КТЗ № 9193 від04.01.2019 року вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП власнику автомобіля Toyota складає 37204,95 грн. До позивача звернувся потерпілий із заявою про відшкодування шкоди. На підставі наказу № 3908 від 16.04.2019 року позивач відшкодував власнику автомобіля Toyota ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 16847,83 грн. Посилаючись на викладені обставини справи, представник позивача просить суд стягнути з відповідача відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної витрати потерпілому в розмірі 16847,83 грн, витрати понесені на проведення дослідження КТЗ у розмірі 1100 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.01.2021 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 17.05.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Представник позивача у судове засідання не прибув, просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, у тому числі і через оголошення на Веб-сайті Судової влади України, про причину неявки суд не повідомив.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи..

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду міста Одеси від 04.01.2019 по справі 522/22141/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., за те що 04.12.2018 року о 20.10 год. він керував автомобілем Mitsubishi, номерний знак відсутній в м.Одесі по пр.Гагаріна,15 перед поворотом ліворуч у бік ОДА не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Toyota, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказана постанова набрала законної сили 15 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Приморського районного суду міста Одеси від 04.01.2019, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача ОСОБА_1 у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку виданого ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» на замовлення МТСБУ розмір матеріального збитку завданого внаслідок ДТП автомобілю Toyota, складає 37204,95 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль Toyota Carina, державний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 05.12.2018 року ОСОБА_5 повідомила МТСБУ про ДТП за участю її автомобіля та автомобіля відповідача та 07.02.2019 року надала заяву до МТСБУ про відшкодування оціненої шкоди. Зазначила, що автомобіль Toyota Carina не застрахований.

Відповідно до пп а) п.41.1 ст. 41 закону України « Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Приписами ст.34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Матеріалами справи підтверджено, що для визначення вартості матеріального збитку спричиненого автомобілю Toyota Carina, МТСБУ звернулось до ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит», та згідно рахунку № 2145 від 17.01.2019 року, акту виконаних робіт, платіжного доручення № 911921 від 01.02.2019 року, рахунку № 2441 від 21.03.2019 року, та платіжного доручення № 937041 від 11.04.2019 року понесло витрати у розмірі 1100 грн.

Відповідно до ст.36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно наказу МТСБУ № 3908 від 16.04.2019 року та відповідно до платіжного доручення № 937312 від 17.04.2019 року ОСОБА_4 за шкоду заподіяну в результаті ДТП сплачено 16847,83 грн.

Відповідно до ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право регресної вимоги виникло у МТСБУ з моменту виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 937312 від 17.04.2019 року.

Таким чином, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 988, 993, 1166 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10- 13, 76-81, 89, 141, 264-265,268,274,280 ЦПК України, ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 16847,83 гривень, витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 1100 гривень, судовий збір у розмірі 2102 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.І.Федоренко