Номер провадження: 22-ц/813/2916/21
Номер справи місцевого суду: 2-5967/11
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 серпня 2011 року заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 , в якій просив суд визнати право власності на 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького за державою в особі Фонду державного майна України; вилучити у ОСОБА_1 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 165 та передати зазначене майно Фонду державного майна України.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що прокуратурою Київського району м. Одеси проведено перевірку, в ході якої встановлено, що 08 квітня 2004 року між ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (продавець) та Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» (покупець) у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу № 5113167/2004-12-а.

Згідно умов даного договору продавець зобов`язується передати покупцю майно: будівлю їдальні (літера Т), резервуар для води на 100 м. куб (літера III), електропідстанцію (літера IV), танцювальний майданчик (літера II), зовнішню тепломережу 124 п.м., мережу водопроводу 168 п.м., систему водовідведення 112 п.м., асфальтове покриття 330 кв.м, одноповерхові будівлі жилі літери Х,Ц,У1,У2,УЗ,У4,У5,Ц1,Ц2,И, яке розташоване в за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор зазначив, що вказаний договір є нікчемним, оскільки суперечить положенням ЦК України щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення, зокрема, ст.ст. 220, 657 ЦК України.

Прокурор також вказав, що всі цивільно-правові угоди, які в подальшому укладалися щодо спірного майна є нікчемними і не створюють ніяких юридичних наслідків.

Так, між ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та ТОВ «МАРС» укладено договір купівлі продажу 179/1000 частини будівель санаторію ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі цього договору 20.05.2004 року в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за № 5837914 за ТОВ «МАРС» зареєстровано право власності на 179/1000 частин будівель санаторію ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ «МАРС» на підставі договору дарування від 06.08.2004 року № 10686 посвідченого нотаріусом Іллічовою Н.А. подарувало громадянину ОСОБА_2 8/1000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому на підставі договору дарування від 16 лютого 2006 року № 024148 ОСОБА_2 подарував 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Прокурор зазначив, що на даний час спірне нерухоме майно, а саме 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у власності відповідача ОСОБА_1 та має бути витребуване в нього, оскільки було незаконно відчужено з державної власності.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2015 року позов Прокуратури Київського району міста Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності було задоволено частково, постановлено:

вилучити у громадянина ОСОБА_1 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького, розташованих в АДРЕСА_1 та передати зазначене майно Фонду державного майна України;

стягнути з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок;

в решті позовних вимог - відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року у прийняті заяви представника Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» адвоката Корнілової Людмили Іванівни про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року по цивільній справі № 2-5967/11 за позовом прокуратури Київського району міста Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із заочним рішенням від 03.08.2015 року, 30.11.2020 року представник Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» адвокат Корнілова Людмила Іванівна подала апеляційну скаргу.

При цьому посилаючись на те, що Дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» при розгляді справи в суді першої інстанції та при оголошенні рішення не приймало, не залучено до участі у справі та не проінформовано про існування оскаржуваного рішення.

Вказує, що у даному випадку суд першої інстанції розглянув вказану цивільну за відсутності власника.

Сторона позивача ані в позові, ані в поясненнях не визначилась, які саме будівлі і споруди санаторію ім. Горького складають 8/10000 частин, що належать фізично особі, яка площа цих будівель та в якому стані знаходиться спірне нерухоме майно, чи зазнало змін це майно у період з 2006 по 2011 рік.

Тобто, з огляду на викладене, позов заступника прокурора Київського району м. Одеси є недоведеним.

Також рішення суду першої інстанції про витребування у відповідача на користь Фонду Державного майна України 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького є незаконним, оскільки будівлі санаторію ім. Горького є власністю ПАТ «Укрпрофздоровниця», а не власністю Фонду Державного майна України, вказане підтверджується рішенням господарського суду від 14.11.2017 року у справі №14/17-4268-2011.

Апелянт наголошує, що свідоцтво про право власності на будівлі санаторію ім. Горького №010076 від 25.10.2000 року, а також свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 05.06.2008 року, яке видане ЗАТ «Укрпрофздоровниця» на сьогодняшній день є дійсними та ніким не скасовані.

Також вказує, що позивачем пропущений строк звернення до суду з відповідним позовом та просить застосувати наслідки спливу позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

31 травня 2021 року Київською окружною прокуратурою м. Одеси Одеської обласної прокуратури було подано відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що доводи апеляційної скарги є неспроможними, формальними та спростовуються наявністю в тексті позову прокуратури й в матеріалах справи документального чіткого визначення з чого складається 8/10000 частин будівель санаторію ім. Горького, які підлягають витребуванню, а обидва терміни «витребування-вилучення» у даному випадку мають тотожній зрозумілий зміст.

Наголошує, що невірними є ствердження заявника про те, що під час розгляду справи судом, прокуратурою не надано доказів належності до державної власності будівель санаторію ім. Горького, які передані до статутного фонду ЗАТ «Укрпрофздоровниця».

Суд цілком обґрунтовано прийшов висновку про вибуття спірного майна від держави внаслідок нікчемного правочину, що встановлено матеріалами справи.

07 червня 2021 року представник Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» адвокат Корнілова Людмила Іванівна подала до суду апеляційної інстанції клопотання про приєднання доказів.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.01.2021 року провадження у вказаній цівільній справі було відкрито.

28 січня 2021 року справу було призначено до розгляду.

До судового засідання з`явився представник позивача та просив закрити апеляційне провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 08 квітня 2004 року між ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (продавець) та Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» (покупець) у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу №5113167/2004-12-а.

Згідно умов даного договору продавець зобов`язується передати покупцю майно: будівлю їдальні (літера Т), резервуар для води на 100 м.куб (літера III), електропідстанцію (літера IV), танцювальний майданчик (літера II), зовнішню тепломережу 124 п.м., мережу водопроводу 168 п.м., систему водовідведення 112 п.м., асфальтове покриття 330 кв.м, одноповерхові будівлі жилі літери Х,Ц,У1,У2,УЗ,У4,У5,Ц1,Ц2,И, яке розташоване в за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому між ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та ТОВ «МАРС» було укладено договір купівлі продажу 179/1000 частини будівель санаторію ім. Горького за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 165.

Надалі, ТОВ «МАРС» на підставі договору дарування від 06.08.2004 року № 10686 посвідченого нотаріусом Іллічовою Н.А. подарувало громадянину ОСОБА_2 8/1000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому на підставі договору дарування від 16 лютого 2006 року № 024148 ОСОБА_2 подарував 8/10000 частин будівель санаторія ім. Горького за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши судове рішення на предмет вирішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в касаційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Право на оскарження судових рішень учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено частиною першою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права касаційного оскарження судового рішення, є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Водночас питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення. Аналогічного по суті висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

Звертаючись до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, заявник зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на будівлі клінічного санаторію ім. Горького від 05 червня 2008 року за № 434, яке видане ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про об`єкт нерухомого майна, будівлі клінічного санаторію ім. Горького стосовно яких зазначається в рішеннях суду належить на праві приватної власності ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Оскаржувана постанова апеляційного суду від 11 червня 2014 року порушує його права, оскільки апеляційний суд фактично припинив його право власності на вказане нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі № 504/2457/15-ц від 07 квітня 2020 року дійшла висновку про те, що судове рішення про задоволення позову стосується особи щодо якої ухвалено це рішення і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий висновок наведений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Водночас такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Оскільки задоволення позову заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах Фонду Державного майна України не є безумовною підставою для припинення права власності ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на спірне майно та внесення змін до реєстру прав власності, тому рішення апеляційного суду не стосується його прав.

Враховуючи те, що після відкриття касаційного провадження встановлено, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права та інтереси ДП «Клінічний санаторій ім. Горького» ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» не порушуються, наявні підстави для закриття касаційного провадження у справі.

За таких обставин апеляційне провадження у зазначеній справі необхідно закрити.

Зазначених висновків дійшов також Верховний суду за результатами розгляду справи №2-5973/11 за результатами розгляду касаційної скарги дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», яке підписано представником Корніловою Людмилою Іванівною, на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, ухвала Верховного суду від 20.10.2021 року та за результатами розгляду цивільної справи №2-5986/11 касаційної скарги дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на рішення апеляційного суду Одеської області в складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Доценко Л. І., Заїкін А. П. від 11 червня 2014 року, ухвала Верховного суду від 20.10.2021 року.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що права Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» даним оскаржуваним судовим рішенням порушено не було, та питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки останнього також не вирішувалися, у зв`язку з чим апеляційне провадження у справі слід закрити.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 362, 368, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірного підприємства «Клінічний санаторій ім. Горького» Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2015 року у справі за позовною заявою Прокуратури Київського району міста Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності- закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

С.О. Погорєлова