ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/971/21 Номер провадження 22-ц/814/2227/21Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло П. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Прядкіної О. В., Хіль Л. М.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2021 року у складі судді Цвітайла П. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великорублівської сільської ради Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, третя особа: Приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Лапочка Раїса Олексіївна,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її тітка ОСОБА_3 .

Після смерті тітки відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,21 га, яка знаходиться на території Милорадівської сільської ради та належала померлій на підставі Державного акту серії ІV-ПЛ № 006498, виданого 15.04.2002 Милорадівської сільською радою.

Вказувала, що за життя її тітка проживала одна, у шлюбі не перебувала, дітей та інших родичів, крім неї, не мала, а тому вона допомагала вести їй домашнє господарство, обробляти присадибну ділянку, піклувалася про стан її здоров`я, а після смерті тітки за власні кошти провела поховання та організувала поминальні обіди.

В січні 2021 року вона через свого представника звернулася до приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Лапочки Р. О. з приводу оформлення спадкових прав, проте нотаріус попросила її надати копії свідоцтв про народження її матері ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які б могли підтвердити наявність родинного зв`язку із спадкодавцем.

Після тривалих пошуків вона зрозуміла, що свідоцтва не збереглися та вона не може підтвердити наявність родинних зв`язків між її матір`ю та тіткою, що позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому змушена була звернутися до суду.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 травня 2019 року, яке набрало законної сили 18 червня 2019 року, встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що довідкою від 26 січня 2021 року № 12/01-16 приватний нотаріус відмовила їй у заведенні спадкової справи, оскільки до спірних правовідносин повинні застосовуватися правила ЦК УРСР.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 21.05.2021, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 3,21 га, що знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області та належала її тітці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не входить до кола спадкоємців за законом згідно положень статей 529, 530 ЦК УРСР та права на спадкування спірної земельної ділянки не набула.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що до цього часу спадщина після померлої ОСОБА_3 ніким не прийнята, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, а тому суд при винесенні рішення повинен був керуватися положеннями пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України № 435-IV від 16.01.2003, за якими правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином вважає, що вона має право успадкувати ту частку спадкового майна, яка належала б за законом її матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини, а тому має право успадкувати земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

До складу спадщини увійшло право спадкодавця на земельну ділянку площею 3,21 га, яка знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що була передана їй у приватну власність на підставі рішення Милорадівської сільської Ради народних депутатів від 18.03.2003 за № 35 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006498, виданого 15.04.2002 Милорадівської сільською радою.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 травня 2019 року, яке набрало законної сили 18 червня 2019 року, встановлено факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини відмовлено.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є племінницею померлої ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 12/01-16 від 26.01.2021 приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Лапочка Р. О. за даними Спадкового реєстру спадкова справа після померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивачу роз`яснено, що в даному випадку застосовується законодавство, чинне на час відкриття спадщини, згідно якого племінники спадкодавців не являються спадкоємцями жодної із двох черг, визначених статтями 529, 530 ЦК УРСР, а спадкування за правом представлення Цивільним кодексом Української РСР не передбачено, з цих підстав неможливо завести спадкову справу після ОСОБА_3 на звернення ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась до 01 січня 2004 року і до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції 1963 року, а тому ОСОБА_1 , як племінниця ОСОБА_3 , не набула права на спадкування спірного майна.

Суд також відмовив у прийняті визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить законодавству.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції повністю погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Так, згідно статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Положеннями частини першої статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до пункту 4, підпункту 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

За змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно статті 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Статтями 529, 530 ЦК УРСР встановлено дві черги спадкоємців за законом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом належать також утриманці - непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, вони при наявності інших спадкоємців успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства; усиновлені та їх нащадки, які при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків (вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер); усиновителі та їх родичі, які при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого (статті 531, 532 ЦК УРСР).

За статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився 28.10.2001, ЦК України набрав чинності 01.01.2004, тому на час відкриття спадщини ОСОБА_3 діяли норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, згідно яких позивач ОСОБА_1 не належить до спадкоємців померлої, а отже права на спадкування за законом спірної земельної ділянки не набула.

Норми чинного ЦК України, на які посилається позивач, на спірні правовідносини не поширюються, як вірно зазначив суд, а доводи апеляційної скарги в цій частині ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем норм матеріального права та законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання позовних вимог відповідачем є обов`язковою підставою для задоволення позову відхиляються апеляційним судом, оскільки відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову лише якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У протилежному випадку суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі класти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи, тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які у даному випадку відсутні.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. В. Прядкіна

Л. М. Хіль