Справа № 135/1630/19
Провадження № 22-ц/801/26/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 рокуСправа № 135/1630/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Бодачевської М.В., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в поряд-ку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ладижинської міської

ради Вінницької області про скасування рішення, зобов`язання видати свідо-

цтво про право власності на житло,

за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 на рішення Лади-жинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року, ухвалене у при-міщенні суду в м. Ладижин Вінницької області за головування судді Волошиної Т. В.,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася у Ладижинський міський суд Він-ницької області з позовом до Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Він-ницької області про скасування рішення, зобов`язання видати свідоцтво про право власності на житло, мотивуючи його наступним. 30 вересня 2019 року позивачка звер-нулася до відповідача із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на кімна-ту/квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23,1 кв. м., житловою площею 16,4 кв. м. Рішенням Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Віницької області від 28 жовтня 2019 року № 344 «Про приватизацію державного житлового фонду м. Ладижин ( гур-тожитку )» ОСОБА_1 відмовлено у безоплатній передачі у приватну власність кім-нати в гуртожитку у зв`язку з наявністю у неї житла у вигляді 12/25 часток будинку АДРЕСА_2 та квартири ( 1/1 частка ) АДРЕСА_3 . Посилаючись на конституційне право кожного на житло, право на приватизацію квартир ( будинків ) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних гро-мад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індиві-дуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших передбачених законом підставах, ОСОБА_1 , виклавши, зокрема, норми Положення про порядок передачі квартир ( будинків ), житлових приміщень у гуртожитках у власність грома-дян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господар-ства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404, вважаючи відмову відповідача у привати-зації кімнати в гуртожитку незаконною, зазначаючи про отримання ордера на кімнату в гуртожитку у 2016 році, просила суд позов задоволити.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Лади-жинської міської ради Вінницької області про скасування рішення, зобов`язання вида-ти свідоцтво про право власності на житло відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням 28 серпня 2020 року, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення су-ду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі. Скаржниця посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведення обставин, які суд вважав встановленими, ухвалення оскаржу-ваного рішення на підставі висновків, що не відповідають обставинам справи, з пору-шенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року на задоволення клопотання позивачки їй поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Ла-дижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року.

26 листопада 2020 року до апеляційного суду надійшов відзив Ладижинського міського голови Коломєйцева В. І. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де зазнача-ється про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, наголошується, що рішенням Виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 28 жовтня 2019 року № 344 позивачці відмовлено у приватизації кімнати АДРЕСА_1 загальною площею 23,1 кв. м. через наявності у неї у власності двох житлових об`єктів у цьому ж місті: 12/25 часток в будинку АДРЕСА_2 та 1/1 частки квартири АДРЕСА_3 . Представник відповідача вважає позицію скаржниці щодо наявності у неї права на приватизацію кімнати в гуртожитку помилковою, оскільки відповідно до абзацу другого пункту третього статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Приватизація кімнат у гуртожитках передбачена Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожит-ків», таке право виникло з моменту набрання чинності цим Законом, статтею 1 якого встановлено поширення сфери дії Закону на громадян та членів їх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну прива-тизацію державного житлового фонду на правових підставах, визначених вказаним Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають в ньому протягом тривалого часу. У цьому Законі визначено, які громадяни відносяться до тих, хто не має власно-го житла. ОСОБА_1 не має права на приватизацію кімнати в гуртожитку, тому оскаржуваним нею рішенням виконавчого комітету їй правомірно відмовлено у цьо-му. Ладижинський міський голова просить залишити рішення Ладижинського місь-кого суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу позивачки без задоволення.

Ураховуючи неодноразове призначення справи до апеляційного розгляду через об`єктивні причини, що мали місце та прослідковуються за її матеріалами, ухвалою суду від 13 січня 2021 року строк розгляду справи продовжений на п`ятнадцять днів.

Скаржниця ОСОБА_1 , представник відповідача Виконавчого комітету Лади-жинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв від них суду не надходило. Беручи до уваги належне повідомлення усіх учасни-ків справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів у відповідності з нормами статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справи в порядку апеляційного провадження у відсутності осіб, котрі не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника позивачки ОСОБА_1 адвоката Бодачевської М. В., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясова-них обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, посилаю-чись на норми статті 41 Конституції України, статті 9 ЖК України, Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації жит-лових прав мешканців гуртожитків», Положення про порядок передачі квартир ( бу-динків ), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого на-казом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 гру-дня 2009 року № 396, в оскаржуваному рішенні зазначив, що ОСОБА_1 було до-тримано усіх процедур, необхідних для приватизації кімнати у гуртожитку, проте, ураховуючи наявність у неї власного житла, що підтверджується копією інформацій-ної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на квар-тиру АДРЕСА_3 житловою площею 35,2 кв. м., та 12/25 частки у житловому будинку АДРЕСА_2 житловою площею 12,62 кв. м. в м. Ладижин Вінницької області, право приватизації житла у гуртожитку на неї не поширюється.

З висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному рішенні від 28 серпня 2020 року, слід цілком погодитися, адже він є правильним, законним, обґрун-тованим та справедливим.

Оскаржуючи судове рішення від 28 серпня 2020 року про відмову у скасуванні рішення Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області від 28 жовтня 2019 року № 344 щодо приватизації кімнати у гуртожитку, зобов`язанні відпо-відача видати свідоцтво про право власності на житло у вигляді кімнати АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ви-клавши у скарзі фактичні обставини справи, аналогічні зазначеним у позовній заяві, скаржниця стверджує, що у зв`язку з отриманням ордера на зайняття кімнати у гурто-житку у 2016 році вона набула право на приватизацію займаного житла з моменту йо-го видачі. Цитуючи норми Положення про порядок передачі квартир ( будинків ), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, ОСОБА_1 вказує, що у порядку спадкування набула право власності на наявне у неї житло крім кімнати в гуртожитку після видачі ордера на останню, тому підстав для відмови відповідача у передачі їй у власність кімнати в гуртожитку не було. За логічним, на думку скаржни-ці, її власним висновком не використання нею залишку житлового чека для привати-зації вона може його використати для приватизації кімнати державного житлового фонду, наймачем якої вона є, оскільки одноразовість приватизації житла обумовлена номінальною вартістю житлового чека, а не кількістю квартир ( будинків ), площа яких відповідає цій вартості і встановленій санітарній нормі.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, вони не спростовують висновків суду першої інстан-ції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні. Зазначені у рішенні Ладижинсь-кого міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 фактичні обставини справи свідчать про його законність, обґрунтованість, соціальну справедливість з огляду на порядок забезпечення житлом громадян, котрі визнані такими, що потребують поліп-шення житлових умов за рахунок державного житлового фонду. До таких громадян ОСОБА_1 не відноситься. Її особисте трактування норм чинного законодавства з питань набуття права власності на житло у гуртожитку слід розуміти як намагання ви-користати можливість отримати шляхом приватизації у власність крім наявного у неї житла ще й займаної кімнати у гуртожитку.

Апеляційний суд вважає доцільним зауважити, що, посилаючись на безпідстав-ність відмови відповідача у передачі у власність кімнати у гуртожитку, ОСОБА_1 сама ж у скарзі вказала, що Законом України «Про приватизацію державного житло-вого фонду» визначені випадки, коли приватизація мешканцями житлових приміщень у гуртожитках неможлива, зокрема, одним із таких випадків є відсутність в особи права на приватизацію ( частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожит-ків» ). Саме за цієї підстави скаржниці відмовлено відповідачем у приватизації кімна-ти в гуртожитку з посиланням на наявність у її власності достатніх по розмірах жит-лових приміщень, тобто забезпеченість її житлом у цьому населеному пункті, яке від-повідає встановленим санітарним і технічним нормам для використання за цільовим призначенням. Інші мотиви скарги щодо часу отримання ордера на зайняття кімнати в гуртожитку, порядку набуття у власність двох помешкань у цьому ж населеному пункті, розмір наявної у власності житлової площі не впливають на законність оскар-жуваного рішення суду, оскільки або не передбачені нормами чинного законодавства, які регулюють наявні між сторонами у справі правовідносини, або суперечать дово-дам самої ОСОБА_1 . Так квартира АДРЕСА_3 , що належить скаржниці на праві власності, має житлову площу 35,2 кв. м., що цілком відповідає санітарній нормі, визначеній чинною постановою ви-конавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів та президії Він-ницької обласної ради професійних спілок від 10 січня 1985 року № 21 стосовно вста-новленої норми забезпеченості у Вінницькій області житлом громадян, котрі потребу-ють поліпшення житлових умов, та вказуваній скаржницею нормі у 31 кв. м. на най-мача, сім`ю ( сім`я ОСОБА_1 становить одну особу ).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення як безпідставну та необґрунтовану, а оскаржуване рішення суду - без змін як правильне, законне, об'-єктивне та соціально справедливе.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апе-ляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд пер-шої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та проце-суального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого ко-мітету Ладижинської міської ради Вінницької області про скасування рішення, зо-бов`язання видати свідоцтво про право власності на житло - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридця-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

В. В. Оніщук