22-ц/804/1126/21
264/3421/16-ц

Єдиний унікальний номер 264/3421/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/1126/21
У Х В А Л А

07 червня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.

суддів Баркова В.М., Лісового О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Донецького апеляційного суду Биліни Т.І. по цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року у складі суду Мирошниченко Ю.М. про повернення уточненої скарги заявнику та на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року у складі суду Мирошниченко Ю.М. про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Харків) Чиркової Наталії Олександрівни та ОСОБА_2 , заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою, скаржник ОСОБА_1 10 березня 2021 року подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, яка разом зі справою надійшла до Донецького апеляційного суду 17 березня 2021 року.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року уточнену скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погодившись з ухвалою про повернення уточненої скарги, скаржник ОСОБА_1 12 березня 2021 року подав апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2021 року, справу було повернуто до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області для належного оформлення. Справа надійшла до Донецького апеляційного суду 08 квітня 2021 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року про повернення уточненої скарги заявнику залишено без руху з причин не сплати судового збору, заявнику був наданий строк для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців залишено без руху з причин не сплати судового збору, заявнику був наданий строк для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ухвали суду від 30 березня 2021 року у встановлений законом десяти денний строк недоліки апеляційної скарги були усунуті, судовий збір сплачений.

Відповідно до ухвали суду від 12 квітня 2021 року у встановлений законом десяти денний строк недоліки апеляційної скарги були усунуті, судовий збір сплачений.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, справу було повернуто до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області для належного оформлення. Справа надійшла до Донецького апеляційного суду 30 квітня 2021 року.

Відповідно до відповіді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 квітня 2021 року, ОСОБА_4 у 2019 році змінила прізвище на ОСОБА_5 та продовжувала виконавчі дії в рамках того ж самого виконавчого провадження, тобто фактично у скарзі порушувалось питання щодо двох державних виконавців ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року про повернення уточненої скарги заявнику та на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців залишено без руху для їх уточнення в частині учасників справи.

04 червня 2021 року до Донецького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Биліни Т.І.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначив, що апеляційні скарги на даний час до розгляду суддею не прийняті та ухвала про відкриття провадження у цій справі не постановлена, судові засідання не призначались. Вказані обставини свідчать про неефективне та несумлінне використання суддею Биліна Т.І. своїх процесуальних повноважень і дають достатні підстави вважати, що саме неналежна підготовка справи до розгляду призвела до безпідставного її затягування. У зв`язку із цим, суддею Биліна Т.І. впродовж 67 днів починаючи з 25.03.2021 року провадження не відкривалось, не розпочато розгляд справи і по суті в тому числі, що призвело до порушення розумного строку розгляду справи. Зазначені факти, вказують на службову недбалість судді Биліни Т.І., що свідчить про нехтування нею вимог закону та вже призвело до порушення права на доступ до правосуддя. Порушення, допущені суддею Биліна Т.І. свідчать про упереджене ставлення до сторони відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Биліни Т.І. немає, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, які є підставою для відводу суддів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Обговоривши доводи заяви, колегія суддів не має підстав для тверджень про наявність будь-якої заінтересованості судді Биліни Т.І., в результатах розгляду даної справи. У взаємозв`язку з цим, за відсутністю реального існування обставин, які свідчать про упередженість та/або небезсторонність судді, не можна вважати висловлені ОСОБА_1 сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Отже, колегія суддів вважає вказану заяву про відвід необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді, питання про відвід відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 40, 222, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Донецького апеляційного суду Биліни Т.І.

Заяву про відвід судді-доповідача Биліни Т.І. передати для вирішення у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

О.О. Лісовий