справа №619/665/21
провадження №2/619/562/21
Рішення

іменем України

13 травня 2021 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/665/21,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

вимоги позивача: про зміну розміру аліментів,

представник позивача: адвокат Платухіна М.А.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 03.02.2021 звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - до 1197,50 грн щомісяця на одну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У обґрунтування позову зазначено, що згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2019 по справі № 619/4118/19 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 2500,00 грн на кожного, що на сьогодні є для нього значною грошовою сумою, яка разом з іншими повсякденними витратами являється надмірним тягарем. Він працює в ТОВ «Метро-3» на посаді контролера ринку відділу контролю та згідно штатного розпису заробітна плата за місяць складає 5050,00 грн, інших джерел доходу він не має. З часу розгляду справи про стягнення аліментів його майновий стан значно погіршився.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, згідно змісту якого проти позову заперечує у повному обсязі та зазначено, що між нею та відповідачем була досягнута домовленість про те, що він буде сплачувати по 2500,00 грн аліментів на кожну дитину. Відповідач працює не офіційно на будівництві і отримує до 15000,00 грн. При розгляді справи № 619/4118/19 у Харківському апеляційному суді 01.1.019 була встановлена можливість сплачувати саме таку суму і підстави для зменшення відсутні, оскільки за ці 9 місяців з моменту розгляду справи апеляційним судом обставини і ситуація у житті позивача ніяким чином не змінилися. Крім того, позивач придбав автомобіль ВАЗ 2113 державний номерний знак НОМЕР_1 . Їх донька ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, внаслідок чого потребує медичного обстеження та лікування.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно змісту якої на час розгляду справи він не був офіційно працевлаштований, але на той час у нього була можливість неофіційно підробляти на будівництві, тому він мав можливість сплачувати 5000,00 грн щомісячно, а на сьогоднішній день він такої можливості не має, оскільки його заробітна плата складає 5500,00 грн. Автомобіль він придбав в 2019 році за позичені гроші і до теперішнього часу має борг.

Відповідачем подано заперечення, згідно змісту яких позивач працює позмінно: одну добу працює - три вдома. Він з напарником працюють на будівництві і інколи на великі об`єкти беруть собі підсобних робочих. Йому багато разів пропонували офіційно працевлаштуватися, але він навмисно влаштувався на роботу з таким графіком роботи і мінімальною зарплатнею. Маючи кошти на купівлю автомобіля і його обслуговування, він має можливість платити аліменти. Донька закінчує школу, займається додатково чотири рази на тиждень, за вона сплачує кошти за кожне заняття та необхідні кошти для вступу до ВУЗу. Позивач не приділяє дітям ніякої уваги, не дзвонить їм ніколи.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України 04.02.2021, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 22.02.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.03.2021, яке відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 15.04.2021 та на 13.05.2021 за клопотанням представника позивача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про обставини справи пояснила, як указано у позові та відповіді на відзив та додатково зазначила, що у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я, має тяжке захворювання хребта, що перешкоджає йому виконувати тяжку фізичну роботу.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала повністю, про обставини заперечення проти позову пояснила, як зазначено у відзиві та запереченні. Крім того, указала, що деякі проблеми з хребтом позивач мав і станом на час одруження і під час спільного проживання, що ніколи не заважало йому працювати на будівництві.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2019, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 14.05.2020, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 2500,00 грн на кожного (а.с. 13-14, 51-54).

Як убачається з довідки, виданої ТОВ «Метро-3» 31.12.2020 за вих. № 706/210, ОСОБА_1 працює на посаді контролера ринку відділу контролю з 11.12.2020 з окладом згідно штатного розпису 5050,00 грн (а.с.19).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками).

Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1,6 статті 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він працює та надав довідку, у якій зазначено, що ОСОБА_1 має оклад 5050,00 грн, при цьому, суд зазначає, що оклад є лише складовою частиною заробітної плати і позивачем не надана довідка про доходи, станом на момент звернення до суду, з якої би вбачалися дійсні його доходи (основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, тощо).

Крім того, позивач зазначає, що його стан здоров`я значно погіршився, надавши консультаційний висновок спеціаліста від 07.05.2021, складеного на підставі протоколу МРТ-дослідження поперекового відділу хребта, згідно даним якого рекомендовано обмеження фізичного навантаження та амбулаторне лікування.

Дослідивши зазначений вище висновок суд зазначає, що його дані не свідчать про погіршення стану здоров`я, який було враховано при визначенні розміру аліментів та що такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Твердження позивача про те, що сплата аліментів разом з повсякденними витратами є для нього надмірним тягарем, є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не дають суду підстав для зменшення присуджених судом аліментів, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дітей, оскільки він не є непрацездатною особою, та утримання дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на підтвердження значного погіршення матеріального стану або стану здоров`я після ухвалення рішення про стягнення аліментів, позивачем не надано належних та допустимих доказів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16.12.2019 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення його матеріального становища та стану здоров`я, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дергачівського районного суду Харківської області, то у позові слід відмовити.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, яка є обов`язковою для застосування відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у позові відмовляється, судовий збір залишається за рахунок позивача.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 18.05.2021.

Суддя І. М. Нечипоренко