КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5807/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Київ

справа № 753/298/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, постановлену у складі судді Коренюк А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки, скасування запису про обтяження нерухомого майна та витребування майна,

встановив:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик О.А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору іпотеки, скасування запису про обтяження нерухомого майна та витребування майна.

До відкриття провадження по справі позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони органам державної реєстрації, державним реєстраторам, особам, які наділені виконувати відповідні повноваження, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_3 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що при зверненні до суду з позовом та із заявою про забезпечення позову, нею було додано чисельні оголошення про виставлення будинку на продаж, однак суд першої інстанції не звернув на це увагу. Зазначена обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак суд першої інстанції невмотивовано відмовив у задоволенні заяви позивача. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що «судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення такого позову» є передчасним, оскільки в матеріалах справи наявні: роздруківки оголошень про продаж будинку; роздруківка про ріелтора, який продає спірний об`єкт нерухомості; інші оголошення ріелтора, який продає спірний об`єкт нерухомості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Посилається на те, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову не є обґрунтованим та не співмірний із фактичною суттю спору. Позивачем не надані докази, які б свідчили про реальну загрозу можливого порушення її прав або неможливості виконання рішення у майбутньому, якщо воно буде ухвалене на її користь.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 засобами електронного зв`язку надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Проте доказів на підтвердження зазначених обставин до вказаної заяви додано не було.

Причини неявки інших учасників справи суду не відомі.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції позивача в апеляційній скарзі, наявності відзиву на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасників справи, явка яких до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 149, 150 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування та мету, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, зважаючи на співмірність позовних вимог до пропонованих заходів забезпечення позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням предмету спору, змісту позовних вимог та обраного виду забезпечення позову, відсутності наведених підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, за відсутності доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, вважав за необхідне відмовити у задоволенні такої заяви.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., позивач ОСОБА_1 просить:

- визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363, від 07.08.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1232, укладений між ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 08.07.2020 р. та ОСОБА_3 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363, за ОСОБА_3 , номер запису про право власності/довірчої власності: 37669612, дата, час державної реєстрації: 07.08.2020 12:03:32, підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1232, виданий 07.08.2020, видавник: Кирик O.A. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53509042 від 07.08.2020 12:52:42, приватний нотаріус Кирик О.А., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, форма власності: приватна, розмір частки: 1;

- визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна, а саме: садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363, від 07.08.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., зареєстровано в реєстрі за № 1239, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- скасувати запис про обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону на нерухоме майно, а саме: садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363, а саме:

1) номер запису про іпотеку: 37672034, дата, час державної реєстрації: 07.08.2020 14:07:15, державний реєстратор: приватний нотаріус Кирик О.А., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 1239, виданий 07.08.2020, видавник: Кирик O.A. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53511763 від 07.08.2020 14:10:22, приватний нотаріус Кирик О.А., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ;

2) номер запису про обтяження: 37671670, дата, час державної реєстрації: 07.08.2020 13:57:13, державний реєстратор: приватний нотаріус Кирик О.А., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 1239, виданий 07.08.2020, видавник: Кирик O.A. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53511370 від 07.08.2020 14:00:34, приватний нотаріус Кирик О.А., Київський міський нотаріальний округ, м.Київ, вид обтяження: заборона на нерухоме майно;

- витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 18 925,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона не схвалювала правочин щодо відчуження спірного садового будинку «довіреною» особою за заниженою ціною, оскільки він вчинений проти інтересів позивача та з перевищенням повноважень, повноважень на підписання договору не надавала, а тому він не створює, не змінює та не припиняє права власника садового будинку - ОСОБА_1 посилаючись на ст.ст. 16, 203, 215, 216, 234, 330, 338 ЦК України.

Одночасно з позовною заявою позивач подала суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації, державному реєстратору, особам, які наділені виконувати відповідні повноваження, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_3 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Вказувала, що позивачу стало відомо про те, що вартість садового будинку становила 1 037 500 грн., але грошей позивач не отримувала, будинок з прилеглою земельною ділянкою не продавала. Позивач не схвалювала правочин щодо відчуження спірного садового будинку за заниженою ціною, оскільки він вчинений проти її інтересів представником, з перевищенням повноважень, а тому він не створює, не змінює та не припиняє права власника садового будинку - ОСОБА_1 , тобто був відчужений за значно заниженою порівняно з ринковою вартістю.

На даний час будинок виставлений на продаж за ціною, яка становить 540 000 доларів США, посилання на сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 яке згодом було видалено, 550 000 доларів США, посилання на сайт ІНФОРМАЦІЯ_2 та згодом ціна становила 480 000 доларів США, а також 450 000 доларів США, посилання на ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Будинок продається через агентство нерухомості, ріелтор на ім`я ОСОБА_7 , інформація про ріелтора узята з сайту ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідачі активно через довіреного їм ріелтора здійснюють продаж будинку на сайтах з продажу нерухомості.

Вважає, що такі дії свідчать про те, що за будь-яку ціну, яка стартувала з 550 000 дол. СІІІА та наразі знижена до 450 000 дол. США, відповідачі вочевидь заінтересовані скоріше продати нерухомість попри штучну «іпотеку» ОСОБА_4 , яку можна зняти у будь-який час аби було бажання у її замовника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 , про що свідчить факт звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

З матеріалів справи встановлено, що предметом цього позову є оспорювання договору купівлі-продажу нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, позивач заявила позовну вимогу про витребування вказаного садового будинку від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

В заяві про забезпечення позову позивач робить обґрунтовані припущення про те, що предмет даного спору - садовий будинок може бути відчужений до вирішення цієї справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна.

При розгляді вказаної заяви суд першої інстанції належним чином не врахував вимоги ст. 149-150 ЦПК України, що регулюють питання вжиття заходів забезпечення позову, а також, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 , не в повному обсязі з`ясував обставини, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову як заборону іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, проведення в подальшому державними реєстраторами будь-яких реєстраційних дій, які підтверджують набуття, зміну або припинення речових прав щодо цього спірного нерухомого майна, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову у вказаній справі та поновлення порушених прав позивача.

Судом також не враховано, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, у зв`язку з чим необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 , як власник спірного нерухомого майна, яке є предметом даного спору, та відповідач ОСОБА_4 , яка є іпотекодержателем вказаного майна, мають об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть в подальшому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась, а тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду.

При цьому, такий вид забезпечення позову, як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, в тому числі ОСОБА_3 , оскільки обмежується лише можливість вчиняти дії щодо розпорядження спірним майном.

Заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, їх значення полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення заяви та застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони органам державної реєстрації на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення позову не були враховані вищевказані обставини справи, надані докази у підтвердження заяви про забезпечення позову, допущено порушення норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року - скасувати та прийняти постанову:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити органам державної реєстрації на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_3 .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 травня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.