Номер провадження: 22-ц/813/5172/21
Номер справи місцевого суду: 1522/3427/2012
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 і її представника, представників відповідачів приватного підприємства «Кафе-бар «Арена» і «Українсько-Австралійського спільного підприємства «МЕЛЬБУРН-МАРК ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року (одноособово суддя Абухін Р.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Кафе-бар «Арена», «Українсько-Австралійського спільного підприємства «МЕЛЬБУРН-МАРК ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради, Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання недійсним договору, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

01.07.2011 року приватне підприємство «Кафе-бар «Арена» (далі-ПП) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у сфері господарської діяльності.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2011 року позов ПП задоволено, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2012 року заочне рішення суду від 02.09.2011 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

02.04.2012 року ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ПП, виконкому Одеської міської ради (далі-ВК ОМР), треті особи: Одеська міська рада (далі-ОМР), Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (далі-Управління 1), Управління охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради (далі-Управління 2), відділ пожежної безпеки Міністерства надзвичайних ситуацій України (далі-відділ МНС), Українсько-Австралійське спільне підприємство «Мельбурн-Марк ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі-СП), Одеське міське управління Головного управління державної санітарної епідеміологічної служби в Одеській області (далі-ГУ ДСЕС), і, уточнивши позов просила: визнати дії ВК ОМР щодо надання дозвільних документів на право здійснення господарської діяльності ПП протиправними; зобов`язати ПП демонтувати вентиляційну систему (труби) для потреб господарської діяльності ПП, які розташовані на стіні будинку АДРЕСА_1 та на прибудинковій території; зобов`язати ПП усунути порушення у вентиляційній системі будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПП за власний рахунок демонтувати мангал, розміром в плані 0,46 х 1,0 м, розміщений у кутку кухні приміщення кафе та вентиляційну систему до нього, що розташовані на будинку і у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПП відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень.

Позов ОСОБА_1 обґрунтований наступним.

Позивачка є мешканкою квартири АДРЕСА_2 . У підвальному приміщенні будинку з 1997 року розташовуються кафе і ресторан, в якому облаштовано мангал з вентиляційною системою до нього. Неодноразово власниками закладів порушувалась пожежна безпека і виникали пожежі, що призводило до порушення житлових прав мешканців будинку. На неодноразові звернення позивачки до різних інстанції з приводу усунення порушень, завданих незаконним використанням вентиляційної системи, діяльність кафе припинялася, а згодом знову здійснювалась з порушенням прав мешканців будинку. Багаторічним функціонуванням ресторанного закладу у підвальному приміщенні будинку, де вона проживає, порушується її безпека щодо проживання у власному жилому приміщенні через пожежну небезпеку та загальний санітарний стан. З вини ПП спричинена шкода не тільки всьому будинку, а і всім мешканцям та їй особисто, оскільки багато років вона вимушена жити у жахливих умовах і її стан здоров`я за цей час вкрай погіршився.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила про задоволення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2012 року позов ПП до ОСОБА_1 про усунення перешкод у сфері господарської діяльності залишений без розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.02.2016 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2015 року змінено з ухваленням нового рішення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11.02.2016 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, 14.09.2017 року ОСОБА_1 остаточно уточнила позовні вимоги і просила: визнати недійсним договір оренди нежилого підвального приміщення площею 233 м2 у будинку АДРЕСА_1 від 11.04.2009 року, який укладений між СП та ПП; визнати незаконними дії ВК ОМР щодо надання дозвільних документів на право здійснення ресторанної господарської діяльності ПП; зобов`язати ПП демонтувати за власний рахунок димохід та вентиляційну систему (труби), облаштовані для потреб ресторанної господарської діяльності на стіні будинку АДРЕСА_1 та на прибудинковій території до будинку; зобов`язати ПП демонтувати за власний рахунок мангал, розміром 0,46 х 1,0 м, який розміщений в кутку кухні приміщення кафе та вентиляційну систему до нього, що розташована у будинку АДРЕСА_1 та у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з ПП на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 000 000 гривень.

У судовому засіданні позивачка і її представник позов підтримали, просили про задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені У позові. Представник ПП у судовому засіданні позов не визнала, надала відзив і просила відмовити у позові. Представник СП позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник ВК ОМР і треті особи не приймали участі у судовому засіданні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Позивачка ОСОБА_1 не погодилась із рішенням суду від 13.02.2019 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 зазначає:

Позивачка просила демонтувати мангал в кухні ПП, що розташований у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 та димохід з вентиляційною трубою, що розташовані на фасаді будинку. В якості доводів і аргументів своєї правової позиції позивачка послалась на ряд нормативних вимог, що забороняють експлуатацію мангалів в підвальних приміщеннях багатоповерхових житлових будинків і обладнання на їх фасадах димоходів. Позивачкою наведені результати неодноразових перевірок ПП різними службами і факти виявлених порушень протипожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки, а також випадки спалаху обшивки вентиляції, що виникали в результаті незаконного використання мангалу у підвалі будинку. Суд в рішенні перелічив всі ці факти, однак інтерпретував їх, якщо не на користь відповідача, то у всякому разі не на шкоду їм, віддаючи пріоритет висновкам сумнівних експертиз, не піддаючи їх критичній оцінці в світлі негативних подій, які мали місце раніше і пізніше.

Суд зазначив, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діяльність ПП порушує її права та спричиняє моральну шкоди, що не відповідає дійсності. В рішення суд посилається на листи СЕС і ГУ МВС, які адресовані ОСОБА_1 на її звернення та скарги в різні інстанції щодо нестерпних умов життя внаслідок функціонування кафе-бару " Арена ". В матеріалах справи є безліч інших документів, що свідчать про численні звернення та скарги в різні інстанції ОСОБА_1 та інших мешканців будинку АДРЕСА_1 на роботу кафе - бару "Туркуаз", а потім "Арена". Скарги знаходили свої підтвердження, адміністрація кафе притягувалася до відповідальності, висувалися відповідні вимоги щодо усунення недоліків, однак в остаточному підсумку все залишалося як і раніше.

Матеріали справи № 1522/3427/12 переконливо підтверджують, що внаслідок неодноразових порушень з боку ПП Правил пожежної безпеки, позивачці ОСОБА_1 завдані моральні страждання, пов`язані із позбавленням можливості нормального існування у власній квартирі, з порушенням безпеки щодо власного життя та житла, внаслідок чого вона змушена постійно хвилюватися за своє життя. Ця стресова ситуація, постійні емоційні переживання внаслідок протиправної поведінки відповідача продовжуються з початку господарської діяльності ПП, позивачка обґрунтовано впевнена, що смерть її покійного чоловіка була передчасною і сталась саме як результат постійного стресу та емоційної напруги внаслідок протиправної поведінки власників закладу.

У заяві про уточнення позовних вимог від 14.09.2017 р. позивачка, із посиланнями на нормативні документи виклала обґрунтування своєї правової позиції про те, що слід заборонити у підвалі будинку АДРЕСА_1 експлуатацію мангала, а на фасаді будинку димоходи та вентиляційні труби. Зокрема зазначалось, що згідно п. 4.30 ДБН В.2.2-15-2005, камін на твердому паливі допускається проектувати: у квартирі на останньому поверсі житлового будинку; на будь-якому рівні багаторівневої квартири, розміщеної останньою по висоті у будинку; на будь-якому рівні одноквартирного або зблокованого житлового будинку. При цьому димохід каміна повинен виконуватися автономним і проходити через приміщення цієї квартири. Мангал, який використовується для смаження м`яса, несе в собі значно більшу небезпеку виникнення пожежі, ніж просто камін. Зазначене підтверджується фактами численних пожеж саме димоходу від мангалів, поряд із вікном в квартирі ОСОБА_1 . Слід зазначити, що ніякої теплової ізоляції ні димохід, ні вентиляційний канал ПП не мають. В процесі судового розгляду стороною позивача неодноразово зверталася увага суду на невідповідність обладнання мангала, димоходу і вентиляції ПП норма СНіП. Однак суд проігнорував зазначені доводи і аргументи, належної оцінки їм не дав і не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення проігноровано не лише приписи національного процесуального закону, але і вимоги міжнародних договорів та практику Європейського суду з прав людини (далі- ЄСПЛ) щодо необхідності встановлення дійсних обставин справи, та викладення мотивів прийняття чи відхилення аргументів сторін щодо суті спору. Так, згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, вони повинні бути обґрунтованими. Якість судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Належне обґрунтування є імперативом, яким не можна нехтувати в інтересах швидкості розгляду. Обґрунтування повинно засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини, а саме додержання прав сторони захисту та права на справедливий суд. У викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін, тобто на кожен окремий пункт вимог та на аргументи захисту.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відсутність достатнього обґрунтування судових рішень порушує право особи на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом, зазначене у пункті 1 статті 6 Конвенції. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, незважаючи на те, що національні суди мають певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позиції сторін, вони повинні виправдати свої дії, навивши обґрунтування своїх рішень, що відображає принцип належного здійснення правосуддя.

В рішенні від 18.07.2006 року по справі "Проніна проти України", ЄСПЛ встановив порушення національними судами пункту 1 статті 6 Конвенції (на підставі заяви, у якій стверджувалось про недостатнє обґрунтування судових рішень у справі) з тих підстав, що аргументи заявниці не були повністю розглянуті судами.

У співставленні із доводами сторони позивачки на обґрунтування позову, рішення суду від 13.02.2019 року вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості не відповідає, оскільки не містить мотивів, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони в розумінні практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», §§ 29, 30).

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відзив відповідача представника ПП зазначає:

Посилання апелянта на руйнацію стін будинку-пам`ятника архітектури, внаслідок кріплення димоходу та вентиляційних труб на фасадній стіні у сукупності із численними пожежами є безпідставними, оскільки жодного доказу на підтвердження цих фактів позивачкою не надано.

В матеріалах справи наявні 4 акти про пожежу: від 15.05.2007 року, від 28.07.2008 року, від 09.06.2013 року та від 10.05.2015 року. Так, акт про пожежу від 15.05.2007 року містить відомості про час повідомлення: 10-42, час ліквідації пожежі: 10-54, в акті не має відомостей щодо пошкодження будинку (т.2, а/с 104). Актом про пожежу від 28.07.2008 року зафіксовано знищення обшивки вентиляційного каналу та пошкодження «електропроводки (т.2. ас 150). Відповідно до акту про пожежу від 09.06.2013 року (т.2, а/с 148) пошкоджено дахове приміщення, обшивку вентиляційної труби, фасад будинку, проводку інтернету та кабельного телебачення. Причиною пожежі в акті зазначено замкнення проводки у підвальному приміщенні (внаслідок ливнів та буревію постраждало м. Одеса, підвальні приміщення були затоплені, що стало причиною замикання електропроводки), крім того, внутрішні будинкові мережі знаходяться на балансі КП ЖКС «Портофранківський», що підтверджується довідкою (т.4, а/с 160-161). Акт про пожежу від 10.05.2015 року містить відомості про час виявлення пожежі: 04-57, час ліквідації пожежі: 05-24. Актом зафіксовано пошкодження теплоізоляції труб.

Жодним з цих актів не зафіксовано спричинення шкоди позивачці ОСОБА_1 . За

вказаними фактами відносно відповідача ПП (орендує приміщення з 2009 року) не складено протоколу про порушення правил пожежної безпеки та не встановлено вину ПП щодо фактів пожежі.

В матеріалах справи достатньо належних доказів на підтвердження факту дотримання ПП правил пожежної безпеки та відсутність порушень щодо обладнання вентиляційної труби (лист ГУ МНС від 06.07.2011 року: порушень правил пожежної безпеки, що створюють загрозу виникнення пожежі або перешкоджають її гасінню, евакуації людей не виявлено (т.1, а/с 175); протокол вимірювань шуму та вібрації від 14.12.2009: рівень шуму в межах допустимих значень (т.1, а/с 23); згода мешканців на роботу кафе (т.1, а/с 26); робочий проект вентиляції (т.2, а/с 28-37); лист СЕС від 01.12.2011 року: вентиляційна система обладнана у відповідності з діючими технічними та санітарними вимогами. Труба виведене вище кінька даху житлового будинку на висоту 2,5 м в бік АДРЕСА_3 ).

Висновками судової будівельно-технічної експертизи № 7149 від 02.08.2013 року (т.2, а/с 46-60) та № 3374 від 20.11.2014 року (т.2, а/с 193-203) підтверджено, що приміщення кафе відповідає діючим вимогам ДБН (СніП) санітарних і протипожежних норм; діюча вентиляційна система відповідає вимогам СніП; в квартирі № 16 рівень шуму, запахів (диму) знаходиться в межах допустимих значень.

Посилання апелянта на обставини, встановлені судовим рішенням від 08.09.2015 року не заслуговують на увагу, оскільки вказане рішення скасовано судом касаційної інстанції.

Відповідачем постійно здійснюються заходи безпеки, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами (придбано та обладнано гідрофільтр, який призначено для гарантованого запобігання загорянь у системах витяжних повітропроводів та димоходів підприємств з температурою газів до 250 градусів С, укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників або користувачів майна, т.4.а/с 185-186). Згідно експертної оцінки щодо відповідності вимогам пожежної безпеки окремих розділів робочого проекту « Система пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу з виведенням на пульт централізованого спостереження » в кафе за адресою: АДРЕСА_1 система протипожежного захисту відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки (т.5, приєднано у судовому засіданні 05.04.2018 року).

Посилання апелянта на пояснення 3-ї особи Управління 1 в частині наявності підстав для зобов`язання СП демонтувати димохід та вентиляційну систему із дворової фасадної стіни будинку з посиланням на п.6.1.7 Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року безпідставні. По-перше, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції та ст. 5 ЦК, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. По-друге, відповідно до п.6.1.2 Правил благоустрою, вимоги щодо порядку утримання будинків та споруд, їх фасадів є обов`язковими для всіх замовників будівельних робіт, які здійснюють ремонтні або будівельні ремонти фасадів.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди. Позивачкою ОСОБА_1 не доведено порушення її прав внаслідок діяльності ПП та не надано жодного доказу на підтвердження спричинення їй моральних страждань. Позивачка в обґрунтування завданої моральної шкоди посилається на смерть її чоловіка, яка на думку позивачки, була передчасною. У справі відсутні докази причинного зв`язку діяльності ПП із зазначеними подіями, тому твердження позивачки в цій частині не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, оскільки оспорюваний договір оренди та діяльність ПП не порушують її права.

Верховний Суд України у постанові від 18.05.2016 року у справі № 6- 658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 09.12.2015 року по справі № 6-849цс15 та постанові ВСУ по справі № 6-84цс14, де висловив наступну правову позицію: «правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні». Верховним Судом України по справі № 6-94цс13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, констатовано, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи Факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відзив відповідача представника СП зазначає:

Заперечувати дійсність правочину у судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. ЦК не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Особа, яка звертається із позовом про визнання договору недійсним повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Судом обґрунтовано відмовлено у позові тому, що право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом порушених прав, свобод чи інтересів.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір оренди та діяльність ПП порушили її права та спричинили моральну шкоду. ОСОБА_1 не є стороною договору від 11.04.2009 року між СП та ПП, посилається на те, що оспорюваний договір оренди укладено між відповідачами без погодження з відповідним органом охорони культурної спадщини, чим порушено вимоги ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Будинок АДРЕСА_1 є пам`яткою архітектури місцевого значення, яка з 1985 року прийнята під охорону держави, підвальне приміщення будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.1997 року, належить на праві власності СП

Відповідно до ч.8 ст. 319 ЦК (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) особливості здійснення права власності на національні, культурні та історичні цінності встановлюються законом. За змістом ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності

погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Отже, власник об`єкта культурної спадщини може реалізувати своє суб`єктивне право на таке майно (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) як шляхом його відчуження, так і передачі його у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. СП, як власник нерухомого майна, що є пам`яткою архітектури місцевого значення, здійснив своє право на цей об`єкт шляхом передачі його в оренду ПП. Сам по собі факт відсутності погодження відповідного органу не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання договору оренди недійсним.

Суд прийшов до правомірного висновку, що припущення наявності ймовірного недотримання процедури погодження з відповідним органом при укладенні оспорюваного договору дає підстави для висновку, що заінтересованою особою, яка має право порушувати питання про визнання такого правочину недійсним, є відповідний орган охорони культурної спадщини, а не позивачка, як мешканка будинку. Інших обставин, які б стали підставою для визнання оспорюваного договору оренди недійсним, позивачем не зазначено, як і не доведено порушення її прав оспорюваним договором оренди, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.06.2016 року по справі № 3-449гс16.

Крім того, суд дійшов правильного висновку про відмову у позові ОСОБА_1 до ПП, СП та ВК ОМР про визнання незаконними дій ВК ОМР щодо надання дозвільних документів на здійснення підприємницької діяльності ПП, зобов`язання демонтувати мангал, димохід та вентиляційну систему та стягнення моральної шкоди.

Відповідач ВК ОМР і треті особи не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Будинок АДРЕСА_1 є колишнім прибутковим будинком ОСОБА_2 , споруджений у 1912-1913 роках, з 1985 року прийнятий під охорону держави, як пам`ятка архітектури місцевого значення, що підтверджується листом Управління охорони об`єктів культурної спадщини № 2122 від 11.11.2002 року (а.с. 100 т.2).

Позивачка ОСОБА_1 з 27.07.1977 року проживає у квартирі АДРЕСА_2 . 513/1000 частин вказаної квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, у рівних частках належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 23 т.2).

15.09.1997 року ОМР в особі Представництва з управління комунальної власності та Українсько-австрійського спільне товариство «Мельбурн-Марк ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (СП) уклали договір № 330 купівлі-продажу комунальної власності у вигляді нежитлового підвального приміщення загальною площею 233 м2 по АДРЕСА_1 (а.с. 93,94 т.2).

11.04.2009 року між СП та ПП укладений договір оренди нежилого підвального приміщення загальною площею 233 м2 по АДРЕСА_1 . 13.04.2009 року відділом державних реєстраторів Одеської міської ради здійснено запис № 0035263 про реєстрацію ПП, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, серія А01 № 508849 (а.с.19-21,27 т.1).

23.04.2009 року ВК ОМР видано дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі та послуг за №027236 Б. 24.04.2009 року державною санітарно-епідеміологічною службою Приморського району м. Одеси дозволена подальша експлуатація кафе з літнім майданчиком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38 т.1). 29.04.2009 року Одеським міським органом державного пожежного нагляду надано дозвіл №116 на початок роботи приміщень ПП за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39, т. 1). 01.06.2009 року між ПП та ТОВ "Укртехбезпека" укладений договір №У-62/2009 про надання послуг зі спостереження за установкою пожежної автоматики (а.с. 30 -35). 01.07.2009 року між ПП та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР укладений договір оренди окремого індивідуально визначеного майна, а саме твердого покриття загальною площею 81 м2 для розміщення літнього майданчика. 21.07.2009 року ВК ОМР видано дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі та послуг за №36435742 від 21.07.2009 року на розміщення літнього майданчика за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі дозволу Приморської районної адміністрації м. Одеси №01-02/902 від 16.07.2009 року). Рішенням ВК ОМР № 42 від 16.02.2011 року «Про скасування цілодобового режиму роботи кафе за адресою: АДРЕСА_1 », внесені зміни до п.4 дозволу на розміщення об`єкта торгівлі та сфери послуг за № 039211Б від 23.04.2010 р., виданого ПП, зі встановленням режиму роботи з 09.00 до 22.00 години (а.с. 81 т.1). Листом СЕС Приморського району м. Одеси від 14.04.2011 року повідомлено, що при перевірці кафе ПП встановлено, що після проведених профілактичних робіт вентиляційна система в кафе обладнана у відповідності з діючими технічними та санітарними вимогами СНіП, витяжна вентиляційна труба виведена вище коника даху житлового будинку АДРЕСА_5 ( а.с.128 т.1). 06.07.2011 року ВК ОМР видав дозвіл ПП на експлуатацію об`єкту торгівлі, закладу (підприємства) ресторанного господарства та сфери послуг за адресою АДРЕСА_1, з видом об`єкту: торгівельний майданчик без намету та шатру з режимом роботи з 10.00 до 22.00 години на строк з 06.07.2011 року по 31.10.2011 року (а.с. 22 т.1).

Судом першої інстанції також встановлено, що до ПП у підвальному приміщенні розміщувався ресторан « Туркуаз » і згідно робочого проекту вентиляції кухні ресторану « Туркуаз », у підвальному приміщенні знаходились електричні плити та 2 мангали (а.с. 28-37 т.2).

Листом СЕС Приморського району м. Одеси від 24.07.2003 року повідомлено, що при перевірці в 2003 році умов роботи кафе ПП « Туркуаз », виявлено, що вентиляційна труба витягувальної вентиляційної системи виведена вище коника даху на відстані 4-х метрів від квартири ОСОБА_1 , що є порушенням санітарних вимог (а.с. 124 т.1). Згідно листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР від 13.07.2011 року, рішенням ВК ОМР № 42 від 16.02.2011 року скасовано цілодобовий режим роботи кафе та встановлено режим роботи кафе з 09.00 до 22.00 години (а.с. 70, а.с. 81 т.1). Відповідно до листа СЕС Приморського району м. Одеси від 23.06.2011 року, при перевірці кафе встановлено, що на вентиляційних трубах витягувальної вентиляційної системи місцями є порушення цілісності ізоляційного покриття трубопроводу відпрацьованого повітря з виробничих приміщень кафе (а.с. 71 т.1). Згідно акту № 3/06/11В здачі-приймання робіт до договору № 3/06/11 від 23.06.2011 року, укладеного між ПП «Кафе-бар Арена» та ТОВ «Теплолічильник», проведені роботи по ремонту системи вентиляції на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1, а саме ущільнення місць з`єднань частин вентиляційних каналів, демонтаж існуючого гофрошланга довжиною 2,5 м, монтаж нового гофрошланга довжиною 2,5 м (а.с. 142-143 т.2). Відповідно листа ГУ МНС України в Одеській області від 06.07.2011 року, за результатами перевірки приміщень ПП вручений акт перевірки додержання (виконання) суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, припис на усунення порушень вимог пожежної безпеки та за фактом виявлених порушень директора ПП притягнуто до адміністративної відповідальності. Лист також зазначає, що порушень правил пожежної безпеки, що створюють загрозу виникнення пожежі або перешкоджають її гасінню та евакуації людей в приміщеннях ПП не виявлено і відсутні підстави для заборони його експлуатації (а.с.175 т.2). Згідно листа санітарно-епідеміологічної служби Приморського району м. Одеси від 17.08.2011 року, перевіркою умов роботи ПП виявлено порушення санітарного законодавства, керівництво кафе оштрафовано, винесена постанова про припинення експлуатації кафе, заборонена експлуатація мангалу, встановленого у підвальних приміщеннях (а.с. 68 т.1). Листом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.11.2011 року повідомлено, що при повторній перевірці кафе ПП виявлено, що після проведення профілактичних робіт вентиляційна система кафе обладнана у відповідності з діючими та санітарними вимогами, витяжна вентиляційна труба виведена вище коника даху будинку на висоту 2,5 м в бік АДРЕСА_1 , при контрольній перевірці факт роботи мангалу не встановлений (а.с. 150 т.1). Згідно листа СЕС Приморського району м. Одеси від 01.12.2011 року, фахівці СЕС проводили перевірку кафе ПП і виявлені порушення цілісності ізоляційного покриття трубопроводу відпрацьованого повітря на вентиляційних трубах витягувальної вентиляційної системи з виробничих приміщень кафе, керівництво кафе оштрафовано, винесена постанова про припинення експлуатації кафе, заборонена експлуатація мангалу, встановленого у підвальних приміщеннях, адміністрацією кафе надано гарантійний лист, що мангал на виробництві використовуватися не буде. При повторній перевірці кафе встановлено приведення вентиляційної системи у відповідності з діючим технічним та санітарними вимогами, факт роботи мангалу при контрольній перевірці не встановлений. (а.с. 130 т.1). Листом СЕС Приморського району м. Одеси від 15.10.2012 року повідомлено, що при перевірці кафе ПП встановлено, що вентиляційна система кафе змонтована відповідно до санітарних норм, однак постанова про заборону експлуатації мангалу не виконується, у зв`язку з чим, оштрафовано керівництво кафе, направлені матеріали по факту не виконання постанови СЕС начальнику Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 147 т.2)

Із листування між ОСОБА_1 та ГУ МВС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_1 зверталась з приводу отримання погроз, пошкодження автомобілів і по даним фактам Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, на підставі ст.6 п.2 КПК України, приймалися рішення про відмову у порушенні кримінальних справ. Постанови про відмову у порушенні кримінальної справи скасовані прокуратурою, начальнику УІМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області вказано на необхідність проведення додаткових перевірок (а.с. 166 т.1).

З листа Головного управління МНС України в Одеській області від 06.07.2011 року вбачається, що за результатами перевірки приміщень кафе ПП вручений акт перевірки додержання (виконання) суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, припис на усунення порушень вимог пожежної безпеки, за фактом виявлених порушень директора ПП притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 172 т.1).

У справі наявні відомості про пожежі в будинку АДРЕСА_1 у період з 2007 по 2015 роки.

Згідно акту про пожежу від 15.05.2007 року, 15.05.2007 року у будинку АДРЕСА_1 о 10 годині 42 хвилини виникла пожежа, якою пошкоджено вентиляційні канали довжиною 2,5 м, місце пожежі: підвальне приміщення будинку № 12 , причина пожежі порушення Правил пожежної безпеки при експлуатації системи вентиляції (а.с. 180 т.1).

Актом про пожежу від 28.07.2008 року у будинку АДРЕСА_1 встановлено, що 26.07.2008 року о 09 годині 45 хвилин виникла пожежа, якою пошкоджено обшивку вентиляційного каналу та пошкоджено електропроводку, причиною пожежі є порушення Правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації печі /мангалу/ (а.с. 182 т.1).

З акту про пожежу від 09.06.2013 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , 09.06.2013 року о 02 годині 08 хвилин сталася пожежа в обшивці витяжки ПП у підвальному приміщенні. Пожежею пошкоджено дахове приміщення, обшивка вентиляційної труби (обшивка), фасад будинку, електропроводка та кабель кабельного телебачення. Причиною пожежі є коротке замикання електропроводки у підвальному приміщенні (а.с. 148 т.2).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ № 7149 від 02.08.2013 року: діюче нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ПП, відповідає нормам ДБН (СНіП) та протипожежних норм: діюча вентиляційна система приміщення кафе відповідає вимогам розділу 4 СНіП 2.04.05-91*У «Опалювання, вентиляція та кондиціювання»; в квартирі АДРЕСА_2 рівень шуму, запахів (диму), за наслідками використання ПП вентиляційної системи вказаного приміщення кафе, зокрема кухні та мангалу знаходиться в межах допустимих значень (а.с. 47-50 т. )

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №3374 від 20.11.2014 року: діюче нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться в користуванні ПП, відповідає вимогам ДБН (СНіП). Діюча вентиляційна система приміщення вищевказаного кафе відповідає вимогам Розділу 4 СНіП 2.04 05-91* У «Опалення, вентиляція та кондиціювання»; розташування зовнішніх повітроводів та їх конструкції відповідає робочому проекту; вентиляція кухні ресторану « Туркуаз » розташованого за адресою АДРЕСА_1 », що відповідає вимогам п.3.34 СНіП 3.05. 01-85 «Внутрішні санітарно-технічні системи»; в квартирі АДРЕСА_2 рівень шуму, запахів (диму) за наслідками використання ПП існуючої вентиляційної системи вказаного приміщення кафе, зокрема кухні та мангалу, знаходиться в межах допустимих значень (а.с. 193-203 т.2).

З висновку експерта також вбачається, що обстеження кафе ПП проведено 28.08.2014 року з 20:10 години до 20:30 години при працюючих: електроплиті, електропечі, електроапарату для шаурми та мангалу у кухні, а також витяжної вентиляції; при проведені заміру відстані від вікна ОСОБА_1 експертом встановлено, що відстань від вікна жилої кімнати ОСОБА_1 до вентиляційної труби складає 3,70 м (а.с. 194-195 т.2).

З листа Головного управління ГУ ДСНС України в Одеській області від 26.05.2015 року вбачається, що 11.05.2015 року мала місце пожежа у витяжній трубі кафе ПП за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20 т.3).

У 2017 році ПП здійснювались заходи щодо посилення протипожежної безпеки, а саме, придбано та обладнано гідрофільтр, призначений для гарантованого запобігання загорянням у системах витяжних повітропроводів та димоходів підприємств з температурою газів до 250 градусів, укладений договір добровільного страхування власників або користувачів майна ( а.с.185-186, т.4).

Згідно експертної оцінки щодо відповідності вимогам пожежної безпеки окремих розділів робочого проекту « Система пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу з виведенням на пульт централізованого спостереження », у кафе за адресою: АДРЕСА_1 система протипожежного захисту відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки (а.с. 70-102, т.5).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини щодо оспорення правочину, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, які регулюються норами ЦК України, Законом України від 08.06.2000 року №1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» №4004-ХІІ від 24.02.1994 року, Законом України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року № 5203-VI.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 не довела позовних вимог щодо порушення її прав відповідачами під час відчуження підвального приміщення і передачі його в оренду, надання дозвільних документів на здійснення підприємницької діяльності, при встановленні та експлуатації мангалу, димоходу і вентиляційної системи та відшкодування моральної шкоди (а.с.239-248 т.5).

Колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині зважаючи на наступне.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежилого підвального приміщення від 11.04.2009 року та визнання незаконними дій ВК ОМР щодо надання дозвільних документів на право здійснення господарської діяльності ПП.

Будинок по АДРЕСА_1 (колишній будинок ОСОБА_2 , 1912-1913 років) збудований за проектом архітектора С.А. Ландесмана і рішенням виконкому Одеської обласної ради від 15.08.1985 рок №480 прийнятий під охорону держави, як пам`ятник містобудування та архітектури місцевого значення. «Будинок Новікова» проектувався з вбудованими торговими приміщеннями першого поверху і складськими приміщеннями у підвалі (а.с.96,146 т.2).

СП, відповідно до договору №330 від 15.09.1997 року між СП та ОМР, придбало 233 м2 нежитлового підвального приміщення по АДРЕСА_1 , яке перебувало у комунальній власності ОМР (а.с.93,94 т.2, а.с.41-43 т.3).

Позивачка ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.03.2000 року, є співвласником 513/1000 часток квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на 4 поверсі будинку (а.с.22-26 т.2, а.с.53 зворот т.3).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. ст. 316 ч.1, 317 ч.1, 319 ч.ч.1,2 ЦК України).

Таким чином СП є власником підвального приміщення, а позивачка ОСОБА_1 є власником частини квартири на 4 поверсі будинку по АДРЕСА_1 .

11.04.2009 року між СП та ПП укладений договір оренди нежилого підвального приміщення загальною площею 233 м2 по АДРЕСА_1 .

У квітні 2009 року ПП отримало дозволи на здійснення підприємницької діяльності, а саме: 23.04.2009 року ВК ОМР видав ПП дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі та послуг за №027236 Б; 24.04.2009 року державна санітарно-епідеміологічна служба Приморського району м. Одеси дозволила експлуатацію кафе з літнім майданчиком; 29.04.2009 року головний державний інспектор з пожежного нагляду м. Одеси надав дозвіл ПП на початок роботи приміщення кафе-бару. 21.07.2009 року ВК ОМР видав ПП дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі та послуг за №36435742 - літнього майданчика.

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір оренди від 11.04.2009 року між СП та ПП, стороною якого вона не була, а також визнати незаконними дії ВК ОМР з видачі дозвільних документів на право здійснення ПП господарської діяльності.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.ч.1,2 ЦК України).

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. ст. 319 ч.ч.5,7, 320 ч.ч.1,2, 321 ч.ч.1,2 ЦК України).

Обґрунтовуючи підстави для визнання договору оренди нежилого приміщення недійсним, позивачка ОСОБА_1 послалась на те, що під час укладення оспорюваного договору не дотримані вимоги Закону України від 08.06.2000 року №1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (п.п.13,14,16,17 ч.1, п.п.8-11,13 ч.2 ст. 6, ст. ст.18,23,24, далі-Закон від 08.06.2000 року).

Закон від 08.06.2000 року регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь. Зокрема ст. 6,18,23,24 Закону від 08.06.2000 року передбачають: повноваження органів охорони культурної спадщини; порядок здійснення права власності на об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками; порядок укладення охоронних договорів і порядок утримання та використання пам`яток.

Розділ VІІІ Закону від 08.06.2000 року визначає відповідальність за порушення законодавства про охорону культурної спадщини (кримінальну, адміністративну, застосування фінансових санкцій і відшкодування шкоди).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин, ст. 215 ч.ч.1,5 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст.203 ч.ч.1-3,5,6 ЦК України).

Позивачка вважає, що договір оренди має бути визнаний недійсним, зокрема з підстав ст. 18 Закону від 08.06.2000 року, якою визначено, що: Об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, за винятком наймача державної або комунальної квартири (будинку), забороняється передавати цю пам`ятку у володіння, користування чи управління іншій особі без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини (ст. 18 ч.ч.1,2 Закону від 08.06.2000 року).

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має певний майновий інтерес в оспорюваному договорі, і, звертаючись із позовом про визнання правочину недійсним, така особа повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів під час укладення правочину.

Позивачка не має жодного відношення до підвального приміщення по АДРЕСА_1 , яке є предметом договору оренди від 11.04.2009 року.

Факт відсутності погодження СП та ПП із органом охорони культурної спадщини договору оренди підвального приміщення від 11.04.2009 року, не впливає на права ОСОБА_1 , як власника частини квартири, що розташована на 4 поверсі будинку АДРЕСА_1 .

До повноважень міських рад, у тому числі, відносяться (п.б) делеговані повноваження на: здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств житлово-комунального господарства, торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, розвитку транспорту і зв`язку; здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв`язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об`єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об`єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства; встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності (ст. 30 п.6 п.п.1,2,4 (Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами;вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): жилих будинків і прибудинкових територіях. Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів (ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» №4004-ХІІ від 24.02.1994 року).

Дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб`єктами господарювання у зв`язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру. Дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру. Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Терміни "адміністратор", "центр надання адміністративних послуг" та "суб`єкт надання адміністративної послуги" у цьому Законі вживаються у значенні, визначеному в Законі України "Про адміністративні послуги". У разі надання на підставі договору оренди чи інших договорів у тимчасове користування приміщень та обладнання за умови збереження виду діяльності і стану цих приміщень та обладнання від орендаря або іншого користувача не вимагається отримання документа дозвільного характеру на їх використання (експлуатацію), крім потенційно небезпечних об`єктів та в разі експлуатації машин, механізмів, устаткування (далі - устаткування) підвищеної небезпеки, якщо інше не встановлено законом. Відповідальність за використання (експлуатацію) приміщень та обладнання покладається на особу, визначену відповідним договором (ст. 1, ст. 4-1 ч.4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 року № 2806-IV).

Суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги (ст.1 ч.1 п.3 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року № 5203-VI).

ВК ОМР, надаючи дозвіл ПП нарозміщення об`єкту торгівлі та послуг, як суб`єкт надання адміністративної послуги, діяв у межах наданих йому Законом повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що 23.04.2009 року ВК ОМР видав дозвіл на розміщення об`єкту торгівлі та послуг за № НОМЕР_1 , а у 2011 році, рішенням ВК ОМР № 42 від 16.02.2011 року, скасовано цілодобовий режим роботи кафе ПП зі встановленням режиму роботи кафе з 09.00 до 22.00 години. У подальшому, станом на час звернення позивачки із позовом (02.04.2012 року), питань з приводу режиму роботи кафе ПП та його розміщення, у органів влади, які надають дозволи на здійснення підприємницької діяльності, не виникало. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що наданням дозволу ПП длярозміщення об`єкту торгівлі у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 порушені права позивачки, як власника частини квартири, що розташована на 4 поверсі вказаного будинку.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про відмову у позові в частині визнання недійсним договору оренди нежилого підвального приміщення від 11.04.2009 року та визнання незаконними дій ВК ОМР щодо надання дозвільних документів на право здійснення господарської діяльності ПП.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ПП демонтувати за власний рахунок мангал у підвальному приміщенні та вентиляційної системи і стягнення моральної шкоди.

Фізична особа має право вимагати усунення небезпеки, створеної внаслідок підприємницької або іншої діяльності, яка загрожує життю та здоров`ю (ст. 282 ч.1 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України).

Позов про усунення порушень права, не пов`язаного із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, слід брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких, за звичайних умов, можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Суд повинен встановити обставини того, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, а також в чому полягає таке порушення прав та якими доказами воно підтверджується.

Судом першої інстанції встановлено, що ПП використовує у своїй підприємницькій діяльності і є власником мангалу, який розташований у підвальному приміщенні кухні кафе ПП, а також вентиляційної системи.

Позивачка, яка є власником частини квартири АДРЕСА_2 , що розташована на 4 поверсі будинку, стверджує, що мангал, розташований у підвальному приміщенні та вентиляційна система, встановлені з порушенням норм ДБН та СНіП, і, внаслідок експлуатації мангалу та вентиляційної системи, з вини ПП у будинку неодноразово виникали пожежі, чим порушено її право власності, а також їй спричинена моральна шкода.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2007 року і 28.07.2008 року у будинку АДРЕСА_1 сталися пожежі, які виникали у вентиляційній системі.

Оскільки ПП стало орендатором нежилого підвального приміщення по

АДРЕСА_1 з квітня 2009 року, ПП не має відношення до пожеж 2007 та 2008 років.

З акту про пожежу від 09.06.2013 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , 09.06.2013 року о 02 годині 08 хвилин сталася пожежа в обшивці витяжки ПП у підвальному приміщенні. Пожежею пошкоджено дахове приміщення, обшивка вентиляційної труби (обшивка), фасад будинку, електропроводка та кабель кабельного телебачення. Причиною пожежі є коротке замикання електропроводки у підвальному приміщенні (а.с. 148,148 зворот т.1).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ № 7149 від 02.08.2013 року: діюче нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ПП, відповідає нормам ДБН (СНіП) та протипожежних норм: діюча вентиляційна система приміщення кафе відповідає вимогам розділу 4 СНіП 2.04.05-91*У «Опалювання, вентиляція та кондиціювання»; в квартирі АДРЕСА_2 рівень шуму, запахів (диму), за наслідками використання ПП вентиляційної системи вказаного приміщення кафе, зокрема кухні та мангалу знаходиться в межах допустимих значень (а.с. 47-50 т. )

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №3374 від 20.11.2014 року: діюче нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться в користуванні ПП, відповідає вимогам ДБН (СНіП). Діюча вентиляційна система приміщення вищевказаного кафе відповідає вимогам Розділу 4 СНіП 2.04 05-91* У «Опалення, вентиляція та кондиціювання»; розташування зовнішніх повітроводів та їх конструкції відповідає робочому проекту; вентиляція кухні ресторану « Туркуаз » розташованого за адресою АДРЕСА_1 », що відповідає вимогам п.3.34 СНіП 3.05. 01-85 «Внутрішні санітарно-технічні системи»; в квартирі АДРЕСА_2 рівень шуму, запахів (диму) за наслідками використання ПП існуючої вентиляційної системи вказаного приміщення кафе, зокрема кухні та мангалу, знаходиться в межах допустимих значень. Крім того, експерт зазначив, що обстеження кафе ПП проведено 28.08.2014 року з 20:10 години до 20:30 години при працюючих: електроплиті, електропечі, електроапарату для шаурми та мангалу у кухні, а також витяжної вентиляції; при проведені заміру відстані від вікна ОСОБА_1 експертом встановлено, що відстань від вікна жилої кімнати ОСОБА_1 до вентиляційної труби складає 3,70 м (а.с. 193-203 т.2).

11.05.2015 року мала місце пожежа у витяжній трубі кафе ПП за адресою АДРЕСА_1 , разом з тим, причини пожежі не встановлені (а.с. 20 т.3).

У 2017 році, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідач ПП вчинив заходи щодо посилення протипожежної безпеки у підвальному приміщенні кафе (придбав і встановив гідрофільтр, призначений для гарантованого запобігання загорянням у системах витяжних повітропроводів та димоходів підприємств з температурою газів до 250 градусів; уклав договір добровільного страхування власників або користувачів майна, а.с.185-203 т.4).

05.04.2018 року представник ПП надав суду експертну оцінку щодо відповідності вимогам пожежної безпеки окремих розділів робочого проекту « Система пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу з виведенням на пульт централізованого спостереження », відповідно до якого: за результатами розгляду окремого розділу робочого проекту «Автоматична установка пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу, системи централізованого пожежного спостереження в кафе за адресою: АДРЕСА_1 » встановлено, що розділ систем протипожежного захисту відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки (а.с. 70-102, т.5).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77-80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ч.ч1,5,6 ЦПК України).

Позивачка ОСОБА_1 , всупереч ст. 81 ЦПК України, не довела, що внаслідок підприємницької діяльності ПП є небезпека, яка загрожує її життю та здоров`ю або спричиняє шкоду її майну.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні висновки судових будівельно-технічних експертиз, з яких вбачається, що нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ПП, відповідає нормам ДБН (СНіП) та протипожежних норм, а діюча вентиляційна система приміщення кафе відповідає вимогам розділу 4 СНіП 2.04.05-91*У «Опалювання, вентиляція та кондиціювання», при цьому, в квартирі АДРЕСА_2 рівень шуму, запахів (диму), за наслідками використання ПП вентиляційної системи вказаного приміщення кафе, зокрема кухні та мангалу знаходиться в межах допустимих значень.

Висновки судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ № 7149 від 02.08.2013 року і додаткової судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ №3374 від 20.11.2014 року, є належними та допустимими доказами у справі, і, у встановленому законом порядку, позивачкою не спростовані.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові щодо зобов`язання ПП демонтувати за власний рахунок мангал у підвальному приміщенні та вентиляційну систему.

Оскільки моральна шкода пов`язана з вимогами про зобов`язання ПП вчинити певні дії та посиланням на небезпеку, що загрожує її життю та здоров`ю і спричиняє шкоду її майну, у задоволенні яких відмовлено за недоведеністю позовних вимог, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника позивачки у скарзі, що: в якості доводів і аргументів своєї правової позиції позивачка послалась на ряд нормативних вимог, що забороняють експлуатацію мангалів, позивачкою наведені результати неодноразових перевірок ПП різними службами і факти виявлених порушень протипожежної та санітарно-епідеміологічної безпеки, а також випадків спалаху обшивки вентиляції, що виникли в результаті незаконного використання мангалів у підвалі будинку, суд зазначив про них в рішенні, однак інтерпретував їх якщо не на користь відповідача, то у всякому разі не на шкоду їм, віддаючи пріоритет висновкам сумнівних експертиз, не піддаючи їх критичній оцінці в світлі негативних подій, які мали місце раніше і пізніше; в матеріалах справи є безліч документів, що свідчать про численні звернення та скарги в різні інстанції ОСОБА_1 та інших мешканців будинку АДРЕСА_1 на роботу кафе - бару "Туркуаз", а потім "Арена", які знаходили свої підтвердження, адміністрація кафе притягувалася до відповідальності, висувалися відповідні вимоги щодо усунення недоліків, однак в остаточному підсумку все залишалося як і раніше; матеріали справи № 1522/3427/12 переконливо підтверджують, що внаслідок неодноразових порушень з боку ПП Правил пожежної безпеки, позивачці ОСОБА_1 завдані моральні страждання, пов`язані із позбавленням можливості нормального існування у власній квартирі, з порушенням безпеки щодо власного життя та житла, внаслідок чого вона змушена постійно хвилюватися за своє життя, позивачка обґрунтовано впевнена, що смерть її покійного чоловіка була передчасною і сталась саме як результат постійного стресу та емоційної напруги внаслідок протиправної поведінки власників закладу; згідно п. 4.30 ДБН В.2.2-15-2005, камін на твердому паливі допускається проектувати: у квартирі на останньому поверсі житлового будинку; на будь-якому рівні багаторівневої квартири, розміщеної останньою по висоті у будинку; на будь-якому рівні одноквартирного або зблокованого житлового будинку, при цьому димохід каміна повинен виконуватися автономним і проходити через приміщення цієї квартири, тоді як мангал, який використовується для смаження м`яса, несе в собі значно більшу небезпеку виникнення пожежі, ніж просто камін; в рішенні від 18.07.2006 року по справі "Проніна проти України", ЄСПЛ встановив порушення національними судами пункту 1 статті 6 Конвенції (на підставі заяви, у якій стверджувалось про недостатнє обґрунтування судових рішень у справі) з тих підстав, що аргументи заявниці не були повністю розглянуті судами; у співставленні із доводами сторони позивачки на обґрунтування позову, рішення суду від 13.02.2019 року вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості не відповідає, оскільки не містить мотивів, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони в розумінні практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», §§ 29, 30), - до уваги не приймаються.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що внаслідок встановлення мангалу у підвальному приміщенні і кріплення димоходу та вентиляційних труб на фасадній стіні будинку призвели до руйнації стін будинку-пам`ятника архітектури і небезпеки, яка загрожує життю та здоров`ю позивачки або спричиняє шкоду її майну.

Акти про пожежу від 15.05.2007 року та від 28.07.2008 року складені про факти, які мали місце задовго до початку оренди ПП підвального приміщення у будинку по АДРЕСА_1 .

Актом про пожежу від 09.06.2013 року встановлено, що пошкоджено дахове приміщення, обшивку вентиляційної труби, фасад будинку, проводку інтернету та кабельного телебачення, а причиною пожежі в акті зазначено замкнення проводки у підвальному приміщенні.

Акт про пожежу від 11.05.2015 року в матеріалах справи відсутній. З листа Головного управління ГУ ДСНС України в Одеській області від 26.05.2015 року вбачається, що 11.05.2015 року сталася пожежа у витяжній трубі кафе ПП за адресою АДРЕСА_1 , причини пожежі не встановлені.

Докази спричинення позивачці ОСОБА_1 шкоди її здоров`ю або майнової шкоди внаслідок пожеж 09.06.2013 року та 11.05.2015 року, в матеріалах справи відсутні.

ДБН В.2.2-15-2005, на порушення яких позивачка посилається в обґрунтування вимог демонтувати мангал і вентиляційну систему, поширюються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків. Пункт 4.30 ДБН В.2.2-15-2005 стосується пожежної безпеки при проектуванні житлових будинків, зокрема проектування каміну у квартирі.

У даному випадку йдеться про мангал, який розташований у нежитловому підвальному приміщенні (кафе ПП) і за висновкомсудової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ № 7149 від 02.08.2013 року, яка позивачкою не спростована, діюче нежиле приміщення кафе за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться у користуванні ПП, відповідає нормам ДБН (СНіП) та протипожежних норм, крім того, діюча вентиляційна система також відповідає вимогам СніП, а у квартирі № 16 (квартира позивачки ОСОБА_1 ) рівень шуму, запахів (диму) знаходиться в межах допустимих значень.

Твердження представника позивачки у скарзі про наявність підстав для зобов`язання ПП демонтувати димохід та вентиляційну систему із дворової фасадної стіни будинку з підстав п.6.1.7 Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року, яким забороняється розміщення, зокрема вентиляційних систем на фасадах будинків, розташованих на території Центрального історичного ареалу та історичного ареалу Французький бульвар», не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції та ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи, крім того, відповідно до п.6.1.2 Правил благоустрою території м. Одеси, вимоги щодо порядку утримання будинків та споруд, їх фасадів стосуються замовників будівельних робіт, які здійснюють ремонтні або будівельні ремонти фасадів.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди, між тим, позивачка ОСОБА_1 не довела, що внаслідок діяльності ПП порушені будь-які її права. Посилання в обґрунтування завданої моральної шкоди на смерть її чоловіка начеб то з вини ПП, жодним доказом не підтверджені, в матеріалах справи відсутні докази причинного зв`язку діяльності ПП і смертю чоловіка позивачки.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом порушених прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір оренди та діяльність ПП порушили будь-які її права і спричинили моральну шкоду.

Доводи представників ПП і СП у відзивах на скаргу, що позивачка не довела порушення її прав внаслідок укладення договору оренди і підприємницької діяльності ПП, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги.

Право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Позивачка не довела позовних вимог, тому відсутні підстави для ствердження про порушення прав та інтересів, за захистом яких позивачка звернулась до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч.1,2,7 ЦПК України).

Колегія суддів залишає скаргу позивачки без задоволення, а рішення суду про відмову у позові без змін. Позивачка, як інвалід 2 групи, звільнена від сплати судових витрат. Судові витрати, понесені відповідачами, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

IV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 30.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова