Справа № 167/319/21
Провадження №2/167/187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю секретаря судового засідання Т.М. Форсюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення злочину,

з участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

19.04.2021 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення злочину, мотивуючи свій позов тим, що вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 10.03.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст 122 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Внаслідок спричинених травм, а саме тілесних ушкоджень середньої тяжкості, позивач проходила лікування, під час якого нею було витрачено 21 604 грн, що підтверджується відповідними квитанціями.

Враховуючи тяжкість отриманих травм, обставини їх отримання та тривалість лікування, вона зазнала моральні і фізичні страждання, які обумовлені фізичним болем, постійним дискомфортом, що спричиняє неможливість нормально рухатись, а також емоційним стресом, що супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє життя. Розмір моральної шкоди оцінює в 15 000 гривень.

Просить стягнути з відповідача на її користь 21 604 грн матеріальної шкоди, 15 000 грн моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 908 грн, понесені нею при сплаті судового збору.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 19.04.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у порядку загального позовного провадження на 12.05.2021 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2021 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19.05.2021 року судове засідання відкладено на 02.06.2021 року.

У судове засідання позивач не з`явилася, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи (ас 39, ас 51). 02.06.2021 року через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (ас 53).

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

У підготовчому засіданні 12.05.2021 року та у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині матеріальної шкоди визнав 10 000 грн, в частині моральної шкоди визнав 5 000 гривень.

Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності позивача, згідно ч.1 ст.223 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

У відповідності з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що йому були спричинені тілесні ушкодження і, у зв`язку з отриманими травмами, вона вимушена була тривалий час лікуватися та витрачала кошти на придбання ліків.

Відповідно до ст 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч 1 ст 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Факт ушкодження здоров`я ОСОБА_5 і вина у цьому відповідача підтверджена вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 10.03.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (ас 19-22).

Згідно ч 6 ст 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч 1 ст 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст ст 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем на підтвердження своїх вимог до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди представлено: виписку із медичної карти стаціонарного хворого, згідно якої позивач проходила курс стаціонарного лікування у КНП «Рожищенська центральна районна лікарня» з 19.07.2020 року по 30.07.2020 року та з 22.08.2020 по 18.09.2020 року, що є наслідком вчинення проти неї ОСОБА_2 кримінального правопорушення; довідку Луцької міжрайонної МСЕК, згідно якої позивач з 10.02.2021 року є інвалідом 1-ї групи (ас 18); товарні чеки на придбання ліків і медичних препаратів на загальну суму 20 958 гривень (ас 10-17).

Крім того, з однієї квитанції на ас 13 суд не має можливості встановити ні суми понесених позивачем витрат, ні товарів, які були придбані, оскільки квитанція повністю зіпсована.

Крім того, з квитанції №111624 від 08.12.2020 року на суму 249,66 грн (ас 17) вбачається, що товари, зазначені в даній квитанції, були придбані 08.12.2020 року, тобто після крайньої дати виписки проходження позивачем лікування та препарат, зазначений в квитанції, не був рекомендований згідно призначень лікаря.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 20 958, 21 грн, тому позов у частині вимог про стягнення матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 20 958,21 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У частині третій статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, у пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який скоїв кримінальне правопорушення, позивач отримала ушкодження здоров`я, зверталася до лікаря та двічі проходила стаціонарний курс лікування.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд доходить висновку, що неправомірними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, оскільки ситуація з її побиттям та наслідки цього стали для ОСОБА_5 психотравмуючими, завдали їй негативних переживань, тобто спричинили психологічні страждання (моральну шкоду).

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з наступного.

Внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнала моральні страждання, спричинені фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, ступінь настання негативних явищ в житті позивача та тривалість строку порушення її законних прав.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, а тому позов у частині вимог про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму 5000 гривень.

Враховуючи, що суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, то з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати у сумі 908 грн при сплаті судового збору, згідно ч 1 ст 141 ЦПК України.

Відповідно до ч 6 ст 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди на підставі п 6 ч 1 ст 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн в цій частині позовних вимог.

Керуючись стст 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77, 81, 83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяних внаслідок вчинення злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 958 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 21 (двадцять одну) копійку матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Дата складення повного тексту рішення 09.06.2021 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька