Справа № 569/8273/17
УХВАЛА

26 квітня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Рибачик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне заяву представника ОСОБА_1 адвоката Твердого М.К. про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Твердий М.К. звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду у справі № 569/8273/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування заяви вказує те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018 року, яке набрало законної сили, зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні спірною квартирою шляхом їх виселення та без надання їм іншого житла.

Зазначає, що фактичні обставини у цій справі свідчать про наявність підстав для визнання судом недійсним договору та про нікчемність договору, обов`язок надати оцінку наявності якої, як підставі недійсності цього договору в силу закону суди не виконали. Стверджує, що вона оспорює дійсність договору із підстави передбаченої ст.ст. 203 та 230 ЦК України, а також посилається на його нікчемність в іншій справі за № 569/16138/20, який укладено під впливом обману, із використанням тяжкої обставини для ОСОБА_1 та на кабальних для неї умовах. Вказує, що рішення ухвалено судом без участі у справі органу соціального захисту, тоді коли внаслідок його ухвалення ОСОБА_1 набула статусу бездомної, а внаслідок виселення набуде статус безпритульної; вона є особою похилого віку із довічною інвалідністю, що виникла внаслідок загального захворювання, а тому її виселення є посяганням на конституційне право на житло і здоров`я, відтак, вказані обставини є такими, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. Просить суд відстрочити виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/8273/17 до вирішення судом спору у справі № 569/16138/20 по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 грудня 2015 року.

ОСОБА_2 подав суду заперечення проти заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М.К. про відстрочення виконання рішення суду по справі №569/8273/17 в обґрунтування якої зазначає, що доводи заяви про відстрочення виконання рішення суду зводяться до незгоди ОСОБА_1 з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018 року по справі №569/8273/17, яке набрало законної сили. Зазначає, що зава про відстрочення виконання рішення суду подана більш ніж через два роки з моменту ухвалення такого, що в силу положень ч. 5 ст. 435 ЦПК України виключає можливість задоволення її судом. Звертає увагу суду на те, що виконавче провадження № 57863213 з примусового виконання виконавчого листа № 569/8273/19 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.12.2018 року про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому на праві власності квартирою шляхом виселення завершене. Просить суд у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М.К. про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М.К. слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018 року по справі № 569/8273/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задоволено повністю, зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46,4 кв.м., шляхом виселення; в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14.11.2018 року по справі № 569/8273/17 рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 року по справі № 569/8273/17 рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21.06.2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14.11.2018 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду представник ОСОБА_1 - адвокат Твердий М.К. вказує на те, що рішення по справі № 569/8273/17 ухвалено Рівненським міським судом Рівненської області за відсутності у справі органу соціального захисту, та яке спрямоване на виселення ОСОБА_1 з єдиного житла, а укладення договору відбулося від впливом обману із використанням тяжкої обставини та на кабальних умовах.

Вказані доводи заявника свідчать про незгоду такого з судовим рішенням, яке набрало законної сили та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Посилання заявника на справу № 569/16138/20, в межах якої ОСОБА_1 оспорює договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 грудня 2015 року є безпідставним. Суд зазначає, що дана обставина не є такою, що істотно ускладнює виконання рішення суду у справі № 569/8273/17 або робить його неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За приписами ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч. 2 ст. 78 ЦПК України регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приводу посилання заявника на те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку із довічною інвалідністю, що виникла із загального захворювання та набуття нею статусу бездомної, житло, з якого вона підлягає виселенню є її єдиним житлом, суд зазначає, що такі обставини не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/8273/17 про відстрочення виконання якого подано заяву, ухвалено ще 21.06.2018 року.

Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М.К. про відстрочення виконання рішення суду подана 14.01.2021 року, тобто поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 435 ЦПК України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні такої.

Окрім цього, суд звертає увагу ОСОБА_1 на те, що виконавче провадження № 57863213 з примусового виконання виконавчого листа № 569/8273/17, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 05.12.2018 року про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому на праві приватної власності квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46,4 кв.м. шляхом виселення завершене, що підтверджується постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стариченко Іванни Сергіївни від 25.01.2021 року ВП № 57863213 про повернення виконавчого документа стягувачу.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М.К. про відстрочення виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 259, 265, 273, 354, 355, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Твердого М.К. про відстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним із застосуванням наслідків недійсності договору, скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.