Справа № 947/1463/20
Провадження №2/523/837/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" квітня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухому річ за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухому річ за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, 21 листопада 2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №1097 та подружжю видано свідоцтво про одруження. Після одруження дружина змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".

Під час шлюбу подружжя придбало спільне майно - автомобіль марки "MERSEDES- BENZ S500L" 2002 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 8 листопада 2012 року шлюб був розірваний.

Після розірвання шлюбу розподіл спільного майна подружжя не було проведено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом була його мати ОСОБА_6 , яка померла не встигнувши вступити в спадщину.

15 липня 2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової С.Ю. із заявою про прийняття спадщини, і в той же день склала заповіт на усе рухоме та нерухоме майно, що належало їй на час смерті, на користь ОСОБА_7 . Однак вказаний заповіт був визнаний недійсним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року в цивільній справі № 509/987/14-ц за позовом ОСОБА_2 , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року.

ОСОБА_1 зверталась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування в тому числі і на автомобіль марки "MERSEDES-BENZ S500L" 2002 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2017р. в цивільній справі № 523/4163/16-ц її позов був залишений без задоволення.

ОСОБА_2 також звертався з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль марки "MERSEDES-BENZ S500L" 2002 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 у порядку спадкування за законом. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2018р. в цивільній справі № 523/60/14-ц позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 був залишений без задоволення.

Цим судовим рішенням також встановлено, що ОСОБА_1 зберегла за собою майнові права на 1/2 частину автомобіля.

Вказані судові рішення набрали законної сили і є остаточними, оскільки апеляційні скарги на них не подавались.

З моменту придбання автомобіля по цей час ОСОБА_1 (більше п`яти років) володіє своєю часткою (50%) спірного автомобіля, а після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_3 також добросовісно, відкрито і безперервно володіє його часткою (50%) і несе одноособово усі витрати, які пов`язані з утриманням цього рухомого майна.

Отже, ОСОБА_1 вважає, що має право крім своєї частини у спільній власності колишнього подружжя (50%) також на частину померлого чоловіка у цьому рухомому майні (50%) в силу положень статті 344 ЦК України.

Однак, її право власності не визнає спадкоємець колишнього чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду за захистом своїх інтересів відповідно до положень статті 16 ЦК України.

Правова позиція ОСОБА_1 полягає в наступному.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у цивільній справі № 647/1683/15-ц зробив висновок, що сам факт незвернення особи до суду із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою, з якою закон пов`язує (визначає) припинення права власності на спільну сумісну власність. Отже, цей висновок разом з висновком Суворовського районного суду м. Одеси в рішенні від 19 лютого 2018 року в цивільній справі 523/60/14-ц встановлюють, що право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку придбаного підчас шлюбу спірного автомобіля не викликає сумніву.

В силу частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власність зобов`язує (частина четверта статті 319 ЦК України). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК У країни).

Згідно частини першої статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 його колишня дружина ОСОБА_1 добросовісно заволоділа його часткою (50%) у спільному майні - автомобілі. Весь цей час вона безперервно володіє цим майном та утримує його, що підтверджується документальними доказами, які додаються. ОСОБА_2 , як спадкоємець померлого ОСОБА_3 , автомобілем не опікується, однак не визнає право власності ОСОБА_1 на спірний автомобіль.

На підставі викладеного, позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності за набувальною давністю на 1/2 частку автомобіля марки "MERSEDES- BENZ S500L" 2002 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що разом з правом власності ОСОБА_1 на 1/2 частку цього автомобіля в спільному сумісному майні подружжя, складає 1/1 (100%) права власності.

В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 21 листопада 2009 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб, про що Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зроблений актовий запис №1097 та подружжю видано свідоцтво про одруження. Після одруження дружина змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 8 листопада 2012 року шлюб був розірваний. (а.с. 5)

Таким чином, в період 21 листопада 2009 р. по 08 листопада 2012р. між сторонами існували правовідносини спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Об`єктом права спільної сумісної власності відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата та інші доходи, одержані одним із подружжя.

14.07.2010 року придбав ОСОБА_3 придбав автомобіль MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Суд вважає, що в силу ч. 1 ст. 60 СК України, даний автомобіль був об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачені ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Статтею 69 СК України встановлено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За приписами ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісною власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В зв`язку з чим, ОСОБА_8 зберегла за собою майнові права на 1/2 частину автомобіля MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Вищевказаний факт встановлений рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19.02.2018р. у цивільній справі №523/60/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, актовий запис №5530 від 04.06.2013р., зареєстрований відділом ДРАЦС у м. Одесі РС ОМУЮ.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у тому числі 1/2 частки у праві спільній сумісній власності на автомобіль MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. була заведена спадкова справа №14/2013.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 була його мати ОСОБА_6 , яка 15 липня 2013 року звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової С.Ю..

ОСОБА_1 також звернулась із заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. із заявою в якої повідомила, що під час шлюбу було придбано автомобіль марки MERSEDES, 2002 року випуску державний номер НОМЕР_2 , який є спільною сумісною власністю подружжя.

Однак нотаріусом Максимової І.В. було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки вона не є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , а тому пропонували звернутись до суду.

В цей же день, тобто 15 липня 2013 року ОСОБА_6 склала заповіт на ім`я ОСОБА_7 ..

Однак ОСОБА_6 не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис 10270 від 23.10.2013р., зареєстрований Відділом ДРАЦС РС ОМУЮ.

Після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. була заведена спадкова справа № 24/2013.

В нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_7 , як спадкоємець померлої ОСОБА_6 ..

Неповнолітній ОСОБА_2 не погоджуючись із складеним заповітом звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання заповіту недійсним, встановлення факту проживання однією сім`єю та надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року було визнано заповіт складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. недійсним; визнано ОСОБА_2 , спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та продовжено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , на два місяці з дня набрання рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області, законної сили.

У встановлений судом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 подав заяву до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гончарової С.Ю.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування це перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 дійсно мав право на спадкове майно, у вигляді 1/2 частки права власності на автомобіль MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 .

Необхідно відзначити, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19.02.2018р. у цивільній справі №523/60/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки він не довів суду обставин, що він не має отримати свідоцтво про право на спадщину щодо спірного автомобіля у нотаріальному порядку.

В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення, ОСОБА_2 не звертався з будь-якими позовними вимогами про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 .. Відомостей щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 частку автомобіля MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 також відповідачем не були надані.

Судом також встановлено, що фактично позивачка ОСОБА_1 користується автомобілем MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 починаючи з 2014р., оскільки ухвалою суду від 16.10.2014р. у справі № 523/60/14-ц даний автомобіль був переданий їй на відповідальне зберігання.

Згідно частини першої статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Позивачці ОСОБА_8 належить майнові права на 1/2 частину автомобіля MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , як об`єкт спільної сумісної власності.

Відповідач ОСОБА_2 дійсно мав право на спадкове майно, у вигляді 1/2 частки права власності на автомобіль MERSEDES BENZ S500L, 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 .

Однак, починаючи з жовтня 2014р. по теперішній час, позивачка ОСОБА_8 безперервно володіє автомобілем та утримує його, що підтверджується копіями документів.

Відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець померлого ОСОБА_3 , автомобілем не опікується, не надає коштів на утримання автомобіля.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно визнати за позивачко право власності на автомобіль в цілому за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухому річ за набувальною давністю задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_3 ) право власності за набувальною давністю на автомобіль марки "MERSEDES-BENZ S500L" 2002 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований за ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано 30-ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2021