Провадження № 2/522/1570/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретар судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» про зобов`язання виключити із обліку суму заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 07.12.2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» про зобов`язання виключити із обліку суму заборгованості.

Згідно обґрунтування позову, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40435835 від 02.04.2018 року, виданим реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 , було зареєстроване за нею, ОСОБА_1 , номер запису про право власності 25541225. Підставою реєстрації права власності на вищезазначене майно за Позивачем, став іпотечний договір, серія та номер ВСТ 346736 - ВСТ346739 від 17.05.2006 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Горлач Т.Г., який було укладено із ОСОБА_2 , якому раніше належала дана квартира. Далі Позивач дізналася, що станом на 01 квітня 2019 року, тобто до того, як вона стала власницею квартири, по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , існувала заборгованість перед відповідачем, а саме: заборгованість за надання послуг КП «Теплопостачання міста Одеси» - 28570,09 грн.. Вказувала, що з моменту набуття права власності на квартиру вона сумлінно сплачує за спожиті послуги. Далі особовий рахунок було оформлено на ОСОБА_1 , однак Відповідач продовжує нараховувати Позивачці заборгованість минулого власника квартири. Вважає, що зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у позивачки з часу набуття права власності на вказану квартиру та початку користування цими послугами; вона не брала на себе зобов`язань сплачувати борги попередніх власників квартири, а тому вважає, що має право на захист своїх порушених прав та інтересів.

Матеріали позову суддя отримала 08.12.2020р.. 10.12.2020р. суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 15.12.2020 року позов було залишено без руху, недоліки позову були усунуті представником позивача 11.02.2021 року.

Суддя з 01.02.2021 року по 19.02.2021 року перебувала у відпустці. Матеріали заяви отримала 22.02.2021 року.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 01.04.2021 року.

Представником відповідача 01.04.2021 року було подано до суду відзив на позов, згідно якого заперечували проти позову та просили відмовити. Наполягали на тому, що зміна власника квартири не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно вимог законодавства. Вважають, що при укладанні іпотечного договору, позивачка мала переконатися в тому, що разом із новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, тобто отримати документи про відсутність або існування боргу по комунальні платежам, а тому вважають, що ними права та інтереси позивача не порушені.

Розгляд справи 01.04.2021 року був відкладений на 04.05.2021 року у присутності представників сторін із наданням часу на подання відповіді на відзив.

У судовому засіданні 04.05.2021 року були присутні: представник позивача - ОСОБА_3 , який позовні вимоги підтримав та просив задовольнити за обставин, викладених у позові; та представник відповідача - ОСОБА_4 , яка заперечувала проти вимог та просила відмовити за обставин, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Об`єктом захисту у цивільному судочинстві являється порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Суд зазначає, що порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Надаючи виниклим між сторонами по справі відносинам належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно матеріалів справи, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40435835 від 02.04.2018 року, виданим реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області», право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване за позивачем, ОСОБА_1 , номер запису про право власності 25541225.

Підставою реєстрації права власності на вищезазначене майно за Позивачем, став іпотечний договір, серія та номер ВСТ 346736 - ВСТ346739 від 17.05.2006 року, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Горлач Т.Г., який було укладено із ОСОБА_2 , який був попереднім власником квартири згідно договору купівлі-продажу від 19.04.2006р.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що після оформлення права власності на вказану квартиру позивачу стало відомо про існування в ОСОБА_2 як власника квартири заборгованості з оплати послуг теплопостачання у розмірі 28 570, 09 грн. (станом на 01.04.2018 року).

Зазначене підтверджується копією рахунком-повідомленням від 06.12.2020 року (а.с.14).

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Відповідна правова позиція висловлена ВС у постанові від 01.09.2020р. по справі №686/6276/19.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що позивачка не є відповідальною особою за борги ОСОБА_2 як колишнього власника квартири, проте зважаючи, що не сплачена ним заборгованість нараховуються на рахунок позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідні у порядку ст. 141 ЦПК України стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн..

Керуючись ст. ст. 11-16, 322, 382, 509-510, 525, 526-527, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 223, 247, 258-259, 265, 268, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б) про зобов`язання виключити із обліку суму заборгованості - задовольнити.

Зобовязати Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» виключити із обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 заборгованість попередніх власників квартири за адресою АДРЕСА_1 , за період до 02 квітня 2018 року у розмірі 28 570, 09 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят гривень 09 копійок).

Стягнути із Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» (, місцезнаходження м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.05.2021 року.

Суддя Домусчі Л.В.