СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/341/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання квартиронаймачем та права користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання квартиронаймачем та права користування жилим приміщенням.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам передавати спірну квартиру (жиле приміщення в квартирі), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в найм та користування іншим особам та вчиняти будь-які дії, пов`язані з укладенням правочинів, розпоряджень, предметом яких є спірна квартира, крім того, шляхом заборони Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації вчиняти дії, пов`язані з прийняттям рішень, укладенням договорів, предметом яких є квартира (жиле приміщення в квартирі), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті. Заявник наголошує на тому, що оскільки квартиронаймач помер, а інших зареєстрованих осіб в спірній квартирі немає, то відповідач може прийняти розпорядження про передачу квартири іншим особам, що значно ускладнить або ж взагалі унеможливить виконання рішення суду, так як позивач змушений буде знову звертатись за захистом своїх прав до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

У своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_1 членом сім`ї померлого ОСОБА_2 - наймача квартири за адресою: АДРЕСА_1 , встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 з середини 2016 року по дату ухвалення рішення суду, зокрема, на час смерті ОСОБА_2 , визнати ОСОБА_1 наймачем жилого приміщення однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 жилою площею 16,20 кв.м. за договором найму житлового приміщення після смерті попереднього наймача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням (квартирою) в однокімнатній квартирі, жило. Площею 16,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію ухвалити розпорядження про внесення змін до договору найму жилого приміщення на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 16,20 кв.м., в якій проживає ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю його батька - квартиронаймача ОСОБА_2 та укласти з ОСОБА_2 новий договір найму вищезазначеного жилого приміщення.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, задоволення заяви про забезпечення позову за відсутності даних щодо можливості вчинення відповідачем недобросовісних дій є неможливим.

Викладена у заяві інформація не вказує на те, що в разі невжиття запропонованих в заяві про забезпечення позову заходів існує реальна загроза подальшої передачі квартири за адресою: АДРЕСА_1 у власність або в користування третім особам.

Відтак, в порушення вимог ч. 4 ст. 151 ЦПК України та з огляду на зазначені положення постанов Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 в заяві про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не наведено всіх необхідним відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме не наведено обґрунтування, з посиланням на докази існування імовірності відчуження у будь-який момент відповідачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що йдеться в заяві про забезпечення позову.

Щодо заборони Святошинській районній в м. Києві державній адміністрації вчиняти дії, пов`язані з прийняттям рішень, укладенням договорів, предметом яких є квартира (жиле приміщення в квартирі), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявником не надано суду доказів того, що Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією на час подання заяви про забезпечення позову вчинялись дії по відношенню до квартири (жилого приміщення в квартирі), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання квартиронаймачем та права користування жилим приміщенням - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.В. Войтенко