Єдиний унікальний номер 234/7177/20
Номер провадження 22-ц/804/1257/21
Номер провадження 22-ц/804/1257/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

08 червня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №234/7177/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2021 року (суддя Михальченко А.О., повний текст рішення складений 19 лютого 2021 року),

в с т а н о в и в :

04 травня 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до заяви б/н від 26 березня 2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, в яких адреса реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Позивачем 04 лютого 2019 року була направлена претензія кредитора до Першої Краматорської державної нотаріальної контори. 19 лютого 2019 року банком отримано відповідь Першої краматорської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 30 вересня 2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом 11 листопада 2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком за договором № б/н від 26 березня 2007 року становить 8616,86 грн., яка складається з: 8616,86 грн. заборгованість за тілом кредиту. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у сумі 8616,86 грн. за кредитним договором № б/н від 26 березня 2007 року, а також понесені судові витрати у сумі 2102 грн.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2021 року в задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. На виконання вимог статті 1281 ЦК України банком 22 березня 2012 року була направлена претензія кредитора до Першої краматорської державної нотаріальної контори. Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16, зазначено, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Згідно розрахунку заборгованості спадкодавець мав наявну заборгованість перед банком в сумі 8616,86 грн. Банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону. Натомість відповідач не довів, що він не проживав постійно разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що спадкового майна за померлим позичальником немає, або воно є меншою вартістю, ніж заявлені кредитором спадкодавця вимоги. Таким чином, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив належним чином докази у справі та дійшов передчасних висновків про відмову в позові.

Відповідачем ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надано.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надав лист, згідно якого просив справу розглянути за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, судова повістка, направлена за адресою, зазначеною в матеріалах справи, була повернута суду як невручена із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно із частиною 1 статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Будучи в розумінні статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 26 березня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала, кредит не сплатила, станом на 11 листопада 2019 року заборгованість позичальника становить 8616,86 грн., яка складається з: 8616,86 - заборгованість за тілом кредитом.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 02 вересня 2016 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 2308.

04 січня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Першої краматорської державної нотаріальної контори з претензію, з метою отримання відомостей чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком.

08 лютого 2019 року позивачем було направлено листи-претензії ОСОБА_1 , в якому зазначено, що заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком становить 8616,86 грн.

Листом Першої краматорської державної нотаріальної контори № 537/02-14 від 08 лютого 2019 року АТ КБ «Приватбанк» було повідомлено, що заведено спадкову справу номер 104/2019 від 08 лютого 2019 року до майна померлої, спадкоємці до нотаріальної контори за оформленням спадщини не звертались.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61173967 від 04 серпня 2020 року вбачається, що за параметрами запиту відносно ОСОБА_2 відсутня інформація у Спадковому реєстрі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Крім того, матеріали справи не містять відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в межах вартості якого мають бути задоволені вимоги кредитора.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Листом Першої краматорської державної нотаріальної контори № 537/02-14 від 08 лютого 2019 року АТ КБ «Приватбанк» було повідомлено, що заведено спадкову справу номер 104/2019 від 08 лютого 2019 року до майна померлої, спадкоємці до нотаріальної контори за оформленням спадщини не звертались.

Обґрунтовуючи підстави позову, банк посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статі 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №260508370 від 08 червня 2021 року вбачається, що відсутнє майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (а.с.177).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №260508370 від 08 червня 2021 року вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 не належить на праві власності ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 (а.с.175).

Отже, вирішуючи спір по суті, судом з`ясовано правовий статус будинку, у якому були зареєстровані та проживали померла ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , а саме: вказаний будинок не належить на праві власності вказаним особам та не увійшов до спадкового майна. Також судом не встановлено іншого майна, яке належало на праві власності померлій ОСОБА_2 .

Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність відомостей щодо майна, одержаного відповідачем у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в межах вартості якого мають бути задоволені вимоги кредитора.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у позові з підстав його недоведеності, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено статтею 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та зводяться до переоцінки доказів. Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 червня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

О.В. Халаджи