Справа № 209/3051/20
Провадження № 2/209/269/21
"17" травня 2021 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Шаповал А.В.,
розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку в спільному майні, -
Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.
В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про припинення права на частку в спільному майні.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року з відповідачем ОСОБА_2 , шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108. Від спільного проживання та даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час мешкає разом з нею, оскільки вона залишила відповідача та мешкає окремо через постійні сварки з відповідачем. Фактично з січня 2016 року вони як подружжя не мешкали однією сім`єю, їх стосунки протягом останнього часу значно погіршилися, спільне проживання з відповідачем стало неможливим. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року їх шлюб було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ними було придбано 26 березня 2012 року двокімнатну житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений на ім`я відповідача ОСОБА_2 за їх домовленістю, нею було надано згоду як дружиною на придбання вказаного нерухомого майна, про що зазначено у п. 1.7 Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Пайко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 408. Ще до розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_2 не визнавав за нею право власності на Ѕ частку спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , створював неприйнятні умови для проживання з донькою у квартирі, тому вона вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, до цього часу вона та її донька не мають можливості мешкати у вказаній спірній квартирі через умови, які створював відповідач для життя, постійні сварки та скандали, що зробило неможливим їх проживання у квартирі. Більш того, останнім часом відповідач став зловживати спиртними напоями, що зробило неприпустимим існування в одній квартирі. Вона неодноразово пропонувала відповідачу ОСОБА_2 різні варіанти реального поділу або обміну спірної квартири, однак відповідач не погоджується на жоден варіант та відмовляється добровільно сплатити кошти за її частку в спільному частковому нерухомому майні. Нею було в досудовому порядку замовлено судовому будівельно-технічному експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №969/04-20 від 20.05.2020 року судового експерта ОСОБА_4 , ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 на день проведення експертизи, складає 214 245 гривень (двісті чотирнадцять тисяч двісті сорок п`ять гривень 00 копійок). Таким чином, вартість 1/2 частки квартири за вказаною адресою, яка належить їй на праві власності складає 107 122,5 грн. Нею надані експерту для проведення експертизи фото квартири, які свідчать про її занедбаний стан, до якого довів відповідач та неможливість мешкати разом з дитиною в цій спірній квартирі, тому вона вимушена звертатися до суду з цим позовом саме про відшкодування їй вартості її частки у спірному нерухомому майні. Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 є неподільною річну, більш того виходячи зі стану квартири, до якого вона доведена, відповідачем є також очевидна неможливість встановлення порядку користування даним житлом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить припинити її право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь вартість 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 107122,5 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по даній справі.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.11.2020 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.03.2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.05.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача адвокат Чубенко Л.І. судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та підсудністю позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, та проведення судового засідання без фіксації технічними засобами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25 вересня 2010 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 108. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року їх шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення суду(а.с.8).
Від спільного проживання та даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).
Під час перебування у зареєстрованому шлюбі 26 березня 2012 року сторонами було придбано двокімнатну житлову квартиру за адресою6 АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був укладений на ім`я відповідача ОСОБА_2 за їх домовленістю, позивачем було надано згоду як дружиною на придбання вказаного нерухомого майна, про що зазначено у п. 1.7 Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Пайко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 408 (а.с.17).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 50,9 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м. Виділено ОСОБА_1 у власність Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення суду (а.с.9-11).

Право власності на Ѕ частину квартири зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12-14)

Згідно змісту позову, ще до розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_2 створював неприйнятні умови для проживання позивача з донькою у зазначеній квартирі, на сьогодні позивач з донькою не мають можливості мешкати у вказаній спірній квартирі через умови, які створив відповідач для життя. ОСОБА_2 не погоджується на жоден варіант щодо вирішення питання з приводу користування квартирою.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №969/04-20 від 20.05.2020 року судового експерта Харченко В. В., ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 на день проведення експертизи, складає 214 245 гривень (двісті чотирнадцять тисяч двісті сорок п`ять гривень 00 копійок) (а.с.18-32).

Позивач звертається з позовом з метою захисту своїх прав власності щодо 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд керується наступними нормами права.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та виділено ОСОБА_1 у власність Ѕ частину квартири.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтею 365 ЦК України передбачено умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Цією нормою передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд вважає, що за встановлених судом обставин, відповідно до ознак передбачених у ст. 365 ЦК України, право відповідача на частку в спільному майні може бути припинене.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №969/04-20 від 20.05.2020 року судового експерта Харченко В. В., ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 на день проведення експертизи, складає 214 245 гривень (двісті чотирнадцять тисяч двісті сорок п`ять гривень 00 копійок). Одна друга частина квартири відповідно складає 107122,5 грн.

Відповідач не спростував вартість спірної квартири, встановлену висновком експерта за результатами проведення експертного оціночно-будівельного дослідження №969/04-20 від 20.05.2020 року, який зроблено на замовленням позивача.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з власників до суду з вимогами про припинення права іншого власника на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Таким чином, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Відповідач ОСОБА_2 користується квартирою одноособово, перешкоджає позивачу у користуванні Ѕ частиною квартири, чим порушує її права як співвласника квартири, тому суд вважає за необхідне виділити відповідачу ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в цілому, припинивши спільну часткову власність сторін, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 має право одержати грошову компенсацію за свою частку відповідно до ст. 364 ЦК України.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно змісту позову, судові витрати позивача складаються зі сплати судового збору у розмірі 1071,23 грн., оплати послуг експерта в сумі 1500 грн., оплати за послуги адвоката в сумі 2000 грн., а також передбачаються витрати на оплату послуг адвоката приблизно 5000 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1071,23 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Докази на підтвердження понесених позивачем витрат на послуги адвоката, та оплати послуг експерта, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведені обставини, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, витрат на проведення експертизи, суд виходить із того, що позивачем не надано суду документів, які підтверджують обґрунтований розрахунок та оплату зазначених витрат, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача у цій частині.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 280-283 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про припинення права на частку в спільному майні задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на її користь вартість 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 107122 (сто сім тисяч сто двадцять дві) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1071,23 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, витрат на проведення експертизи - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 р. під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту судового рішення 17.05.2021 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Т.О. Решетник