Справа№592/3934/21
Провадження №2/592/1258/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 10.01.2008 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10.01.2008 року.

При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору і цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, шо підтверджується підписом у заяві.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірах, що зазначені в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка долучається до позову, а відповідачці надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 28000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну розміру кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідачка в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надала своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 25.02.2021 виникла заборгованість в розмірі 33125,36 грн., з яких: 26190,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, 26190,29 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6935,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

31.05.2021 року до канцелярії суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю.

02.07.2021 року до канцелярії суду від представниці позивача за довіреністю Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить суд позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

22.07.2021 року до канцелярії суду від відповідачки надійшли заперечення, в яких вона просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю.

03.08.2021 року до канцелярії суду від представниці позивача за довіреністю Меркулової В.В. надійшли пояснення, в яких вона просить суд позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

До початку судового засідання від представника відповідачки за довіреністю ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі та без участі відповідачки. Позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання представник позивача не з`явився.

Згідно відзиву, відповідачка посилається на те, що кредитні кошти не були використані на власні цілі, а їх шахрайськими діями шляхом обману було викрадено, що підтверджується Витягом з ЄРДР №0001225, де відповідачка є потерпілою особою. Надані суду копії «Уcловий и правил предоставления банковских услуг» складені на російській мові, що суперечить ЗУ № 2704-VIII «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а тому не можуть бути використані в якості доказу в даній справі. З «Уcловиями и правилами предоставления банковских услуг» відповідачка не ознайомлена, а позивач безпідставно посилається на те, що нібито, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, ознайомлена з ними.

Також відповідачка зазначає, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), як про це зазначається в позові, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Окремо у відзиві було наголошено на тому, що вимоги позивача про стягнення коштів є безпідставними, адже, незважаючи на той факт, що частина коштів була викрадена з рахунку шахрайськими діями невстановленими особами, тим не менше борг по тілу кредиту складає 26190,29 грн, однак його було вже погашено, у зв`язку з безпідставним списанням позивачем з рахунку відсотків та комісій на суму 27790,72 грн, що свідчить взагалі про переплату коштів.

Представницею позивача було надано відповідь на відзив, в якій вона посилається на те, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://elient-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Відповідачкою, в свою чергу, подані додаткові заперечення, де вона посилається на те, що в матеріалах справи не міститься доказу того, що вказані «Уcловия и правила предоставления банковских услуг» на момент отримання кредитних коштів взагалі містили такі умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка щодо порядку та розміру нарахування коштів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 10.01.2008 року між акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір у вигляді заяви-анкети № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит, котрий було встановлено на рівні 28000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. До кредитного договору позивачем надано Тарифів та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На думку суду умови договорів приєднання, які розроблені банком, повинні бути доступними та в повній мірі зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли умови, на які він посилається. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 10.01.2008 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25.02.2021 виникла заборгованість в розмірі 33125,36 грн., з яких: 26190,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6935,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.01.2008 року, посилається на Виписку по рахунку та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини спірного договору.

Виписку по рахунку та Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, період нарахування та сплати коштів, кількість днів прострочення, ставка пеня за порушення строків розрахунків, а також містяться додаткові положення.

При цьому позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, що саме з наданими суду Умовами та Правилами надання банківських послуг (чинна редакція) позивач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10.01.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці ОСОБА_1 . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Виписка по рахунку та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Як вбачається з розрахунку позивача, відповідачка має заборгованість за тілом кредиту 26190,29 грн., в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 26190,29 грн. Також з наданого розрахунку вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за кредитом, а також сплачувала відсотки та комісії, загальна сума погашення яких складає 27790,72 грн. Тобто фактично отримані кошти у сумі 26190,29 грн. погашені за рахунок інших платежів, зокрема відсотків (22802,18 грн.) та комісій за надання коштів та обслуговування кредиту (4988,54 грн.).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Сумському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков