Житомирський апеляційний суд
Справа №273/2761/20 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Шевчук А.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Новицького Є.А.

у цивільній справі № 273/2761/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним способами, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначав, що постановою інспектора ПОП Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Краєвського В.Л. серії ГАА №883723 від 02.10.2019 року, незважаючи на відсутність доказів, що підтверджують вину, його було визнано винним за ч.1 ст.44 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Рішенням Баранівського районного суду від 03.12.2019 року, залишеним в силі Постановою Сьомого апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2020 року - постанову від 02.10.2019 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним способами, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Судовий збір покладено на державу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Житомирській області просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм процесуального та невірним застосуванням норм матеріального права. Зокрема вказує, що висновки суду першої інстанції, що докази незаконних дій працівника поліції підтверджуються як самою постановою про адміністративні правопорушення, так і рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, не узгоджуються із рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №312/262/18 від 21.10.2020 року. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язкового наслідку цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи та дійшов необґрунтованого висновку про те, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю позивачу завдано моральної шкоди.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора ПОП Баранівського ВГТ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Краєвського В.Л. серії ГАА №883723 від 02.10.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним за ч.1 ст.44 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Баранівського районного суду від 03.12.2019 року, залишеним в силі постановою Сьомого апеляційного суду Вінницької області від 23.01.2020 року, постанову від 02.10.2019 року скасовано, а провадження у справі закрито (а.с.7-14).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

У поданій позовній заяві позивач зазначав, що відповідач протиправно склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 44 КУпАП, відносно нього, за яким його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. У зв`язку з незаконними діями поліцейського були принижені його честь і гідність, у зв`язку з чим він переніс стрес, втратив спокій, вимушений був виправдовуватися перед своїми знайомими, витратив багато вільного часу на явки до поліції та пошуку юристів для складання скарги на незаконну постанову.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В даному випадку позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання лише протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.

Дана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 312/262/18 від 21.10.2020 року.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду.

За таких обставин та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 червня 2015 року ветерана війни учасників бойових дій, позивач звільнений від сплати судового збору. Тому суд вважає за необхідне компенсувати судовий збір в розмірі 1 261,20 грн., сплачений за розгляд апеляційної скарги, за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задоволити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 26 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 1 261,20 грн., сплачений Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області за розгляд апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: