КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «С.Л.В.», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток та актів приймання-передачі часток у статутному капіталі товариства,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про забезпечення позову - задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_1 у розмірі 569 263 грн. 04 коп., що становить 3,32% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Л.В.».

В іншій частині вимог заяви - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заперечив проти поданої апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, про день, час та місце повідомлені належним чином, правом подачі відзиву не скористались.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Стрельченко О.В., ТОВ «С.Л.В.», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток та актів приймання-передачі часток у статутному капіталі товариства.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка вказувала, що відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.06.2020 по справі №369/7253/16-ц, що набрало законної сили, ОСОБА_2 є кредитором (стягувачем), а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 - боржниками. На виконання вказаного рішення суду за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 були зареєстровані частки ТОВ «С.Л.В.» та зазначені особи стали його учасниками, а їх право власності на частки у статутному капіталі та внесення змін до реєстру зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_8 . В подальшому, зазначені особи відчужили свої частки в Товаристві на користь ОСОБА_1 шляхом укладення договорів дарування. Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , достовірно знаючи про рішення суду про стягнення з них частини боргу померлого спадкодавця на користь ОСОБА_2 , відчужили належні їм на праві власності частки у статутному капіталі третій особі шляхом вчинення фіктивних правочинів - укладення договорів дарування. При цьому ОСОБА_1 є матір`ю відповідача- ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є рідними братами та сестрами.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи наведене, а також те, що незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим у подальшому можливе виконання рішення суду, особу позивачки, яка є стягувачем за судовим рішенням, та виходячи з того, що предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_1 у розмірі 569 263 грн. 04 коп., що становить 3,32% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Л.В.».

Ухвала суду відповідає вимогам норм процесуального права й не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що даний спір віднесено до юрисдикції господарського судочинства у відповідності до п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження і як наслідок відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, не можуть бути підставою для скасування законної ухвали суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Як встановлено судом, предметом даного позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток та актів приймання-передачі часток у статутному капіталі товариства за позовом кредитора відповідачів, тобто даний спір не є корпоративним та не виник у зв`язку із здійсненням господарської діяльності Товариства та його учасників, як це передбачено не п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України, а тому має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення ухвали суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 22 листопада 2021 року .

Головуючий

Судді: