справа № 156/1160/20
Провадження № 2/156/101/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в смт. Іваничі цивільну справу № 156/1160/20 за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Поромівської сільської ради Волинської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Поромівської сільської ради про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. В своїй позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Вона прийняла спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном на підставі ст. 529 ЦК УРСР.

Звернувшись до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Волинської області з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Тому, змушена звернутися до суду з відповідним позовом та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

23 листопада 2020 року відкрите провадження у справі, справу до розгляду призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 18 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

18 березня 2021 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

06 квітня 2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача Поромівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов необхідно задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії погосподарської книги, станом на 01.01.1991 року житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору і членами вказаного господарства були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . (а.с. 66).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР «Про власність», який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття «колгоспний двір» і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР «Про власність» не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини.

У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР «Про власність в СРСР», тобто з 1 липня 1990 року.

Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування.

До майна колгоспного двору застосовується діюче на той час законодавство і право власності на майно, яке належало колгоспному двору та збереглось після припинення його існування, мають члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в цьому майні, відповідно до ст. ст. 112,123,126 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Таким чином, кожному із членів господарства належало по 1/6 частині будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Випискою з погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки Поромівської сільської ради, по особовому рахунку № НОМЕР_1 будинок з господарськими будівлями належить ОСОБА_5 і знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Як встановлено судом, ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент її смерті в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Поромівської сільської ради.

Згідно повідомлення Волинського обласного державного нотаріального архіву від 19 квітня 2021 року спадкової справи після померлої ОСОБА_6 не виявлено.

Таким чином спадщину після її смерті прийняли діти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу у волоідння та управління спадковим майном за правилами статті 529 ЦК УРСР 1963 року. До складу спадщини увійшла 1/6 частина будинковолодіння. Таким чином, 1/6 частка спадкодавця:3 число осіб спадкоємців =1/18 частка спадкування кожним із спадкоємців.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ).

Довідкою виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 30 червня 2020 року стверджується, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався (а.с.10). Повідомленням Іваничівської державної нотаріальної контори стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 в Іваничівській державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.43).

Згідно довідки виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 25 січня 2021 року на момент смерті ОСОБА_5 в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Таким чином, встановлено, що спадщину після його смерті прийняли сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами статті 529 ЦК УРСР 1963 року.

З врахуванням частки, як члена колгоспного двору та успадкованої частки після померлої дружини ОСОБА_6 , спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась на 4/18 частин будинковолодіння. Таким чином встановлено, що кожен із спадкоємців після його смерті - позивач та співвідповідач успадкував по 1/9 частині спадкового майна.

Позивач звернулася до державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. з метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.14).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).

Згідно зі ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, за позивачем слід визнати право власності на 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Позивачем не ставилась позовна вимога про визнання за нею права власності на 1/6 частину будинковолодіння, яка належить їй як члену колгоспного двору та визнання права власності на частку у спадковому майні після смерті матері, а тому суд не виходить за межі позовних вимог та не дає правову оцінку іншим майновим правам позивача у вказаній справі.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання відповідачами позову суперечить закону, впливає на майнові права третіх осіб у справі, суд не прийняв визнання ними позову, у зв`язку з чим було продовжено судовий розгляд.

Керуючись ст. ст.12, 13, 89, 141, 197, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1241, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), Поромівської сільської ради, місцезнаходження с. Поромів вул. Центральна, 1 Б Іваничівський район (Володимир-Волинський район) Волинська область, код ЄДРПОУ 04333359 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко