печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження або передачу у користування будь-яким особам нерухомого майна машиномісця в підземному паркінгу загальною площею 19,10 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту у Реєстрі права власності на нерухоме майно: 34688905), на який накладений арешт за постановою про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 63919708 від 14 грудня 2020 року.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту заяви та додатків до неї вбачається, що предметами спору, у цілях якого подано заяву про забезпечення позову, є:

- зобов`язання приватного виконавця Чучкова М. О. (номер посвідчення 0225 від 01 жовтня 2018 року) зняти арешт з машиномісця в підземному паркінгу загальною площею 19,10 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту у Реєстрі права власності на нерухоме майно: 34688905), який накладений за постановою про арешт майна боржника за виконавчим провадженням № 63919708 від 14 грудня 2020 року та виключити відомості про обтяження внесених до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14 грудня 2020 року (номер запису про обтяження 39699372), Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 55696061 від 14 грудня 2020 року);

- визнання за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно машиномісця в підземному паркінгу загальною площею 19,10 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту у Реєстрі права власності на нерухоме майно: 34688905, номер запису 64205 в книзі 387-116).

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суду не доведено, що між ОСОБА_1 та приватним виконавцем Чучковим Михайлом Олександровичем дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, спрямовані на відчуження або передачу у користування будь-яким особам нерухомого майна вказаного машиномісця впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання гіпотетичного рішення суду про задоволення вимог позову про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з нерухомого майна.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Чучкова Михайла Олександровича, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з нерухомого майна - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк