Провадження № 2-п/638/128/21
У Х В А Л А

іменем України

29 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі

головуючої судді Штих Т.В.,

за участю секретарки Овчаренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заявою представника відповідача- адвоката К.С. Христофорової в інтересах ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, -

встановив:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харків від 07.07.2021 року визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 01.12.2017 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори Коваленко Л.О. за реєстровим № 7-1358.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на Ѕ частик квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 від 01.12.2017 року реєстраційний номер 101.

Визнано недійсним та скасовано договір дарування Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., зареєстровано в реєстрі за № 2742.

Скасовано державну реєстрацію права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 3825063 ВІД 05.12.2017 року. Повернуто квартиру квартири АДРЕСА_2 у власність позивачу ОСОБА_1 , право власності якої набуто за договором купівлі-продажу нерухомості № Н5- 276 від 07.10.1997 року, укладеного на Харківській товарній біржі, зареєстровано за реєстровим номером № М-1-5940 від 20.10.1997 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням 13.09.2021 року відповідачем ОСОБА_3 та його представником адвокатом Христофоровою К.С. подано заяву про перегляд заочного рішення та поновлення йому строку для подачі заяви про його перегляд. В обґрунтування заяви послався на те, що йому не було відомо про жодне з судових засідань, що відбувались по даній справі. Про наявність такого рішення він дізнався лише 01.09.2021 року, коли звернувся за юридичною допомогою до адвоката. Просив суд поновити строки на оскарження заочного рішення та скасувати його та призначенні справи до розгляду у загальному порядку з підстав, викладених у заяві.

В судове засідання відповідач та його представник вдруге не прибув, не надавши суду доказів поважності причин не прибуття у судове засідання.

Зокрема, відповідач не погоджується з рішенням від 07 липня 2021 року, так як вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та не підтверджені належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню, а рішення ухвалене з порушенням його права на захист, оскільки він був позбавлений можливості подавати заперечення на позовну заяву Просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду, а також поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Представник позивача адвокат Агаєва С.М. подав заяву про розгляд справи за її відсутністю. Повністю заперечує проти заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 07.07.2021 року з огляду на наступне: відповідно до ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Відповідно до матеріалів справи повний текст заочного рішення було виготовлено та направлено сторонам, підтвердження чого наявні у матеріалах справи.

Неявка сторін на розгляд заяви про перегляд заочного рішення не є перешкодою у її розгляді.

Суд, вивчивши заяву відповідача про перегляд заочного рішення, заяву представника позивача із запереченнями, матеріали зазначеної вище цивільної справи, встановив наступне: заявник у своєму клопотанні просить поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, проте, суд вважає що це питання не має бути розглянуте, бо вказаний строк відповідачем не пропущено. Так, відповідачем не надано доказів вручення йому копії заочного рішення, а заяву про перегляд рішення подано 13.09.2021 року, отже 10-ти денний строк на його подання не порушено.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що він під час розгляду справи був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , де місце проживання зареєстровано і на теперішній час (адреса зазначена в заяві про перегляд заочного рішення).

У відповідності до приписів ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач, у разі зміни постійного місця проживання повинен був знятись з реєстрації та зареєструватись за іншою адресою. Оскільки останнім вказане не вчинено, то офіційне місце направлення листів та судових повідомлень є його місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до приписів п.3,4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судом неодноразово на адресу відповідача ОСОБА_3 , за якою останній зареєстрований у передбачений законом спосіб, судові виклики і судові повістки, ухвала про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, але ОСОБА_3 їх не отримував, про іншу адресу проживання суду не повідомив. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач також не зазначив іншої адреси проживання чи реєстрації, зазначивши адресу для листування адресу свого представника, не вказав поважність причин не отримання кореспонденції, що спрямовувалась судом на його адресу.

Судом встановлено, що договір про надання правових послуг адвоката Христофорової К.С. з ОСОБА_3 було укладено ще 11.01.2021 року, інформація щодо часу, етап і місце розгляду справи є у загальному доступі на сайті «Судова влада України», тому ствердження відповідача про його необізнаність про розгляд справи не може бути прийнята судом, оскільки відповідач та його представник був належним чином повідомлений про судові засідання, взагалі не цікавився розглядом справи, своєчасно не надав відзиву на позовну заяву та ігнорував такі судові засідання, чим допустив зловживання своїми процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, про те, що сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 910/17925/14 Верховний суд зазначає, що згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому скаржник повинен був цікавитись станом майна і судовими справами щодо цього майна, яке, на думку скаржника, йому належить на праві співвласності.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003)

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У роз`ясненні, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту роз`яснення Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У заяві відповідач зазначає, що заочне рішення на його думку є незаконним, оскільки підстав для визнання договору дарування недійсним в даному випадку не існує, що відчужувач відповідач ОСОБА_2 правомірно отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири після смерті батька ОСОБА_5 , який помер у 2011 році, як на майно придбане за час перебування у шлюбі.

Вказані доводи є безпідставними, оскільки померлий ОСОБА_5 набув право власності на вказану частку квартири АДРЕСА_2 на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харків у справі № 2-993/11 від 28.02.2011 року про поділ майна подружжя. В договорі про купівлю квартири від 1997 р. зазначено, позивачка придбала квартиру у особисту власність.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 08.11.2017 року вказане рішення суду було скасовано. Таким чином право власності за померлим було скасовано саме 08.11.2017 року.

Відповідачем та його представником не надано суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та спростовували б законність заочного рішення.

Аналізуючи норми ч. 1 ст. 288 ЦПК України, суд вважає, що підставою для скасування заочного рішення має буди в сукупності поважна причина неявки та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. В даному випадку немає обох складових поважності причин неприбуття на розгляд справи та не ненадання доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 288 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що немає жодних підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, його скасування та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 287, 288, 289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 та його представника адвоката Христофорової Каріни Сергіївни про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.07.2021 року, ухваленого у справі № 638/17623/19 провадження № 2/638/779/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, поділ майна подружжя та визнання недійсним договору дарування - залишити без задоволення.

Залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не позбавляє відповідача права на його оскарження в загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Т.В. ШТИХ.