Справа № 298/296/21
Номер провадження 2/298/137/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Лютянської М.С.,

при секретарі судового засідання Брітовій Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному житлі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , яка більше шести років не проживає та не бере участі в утриманні будинку. Позивач зазначала, що реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює для неї перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даним будинком, а відповідач у добровільному порядку такі не усуває, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаному будинку в судовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, також подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2020 року № 222044521, вбачається що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка, однак в ньому вона не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у вільному розпорядженні своїм майном.

Зазначені обставини стверджуються наявними в справі доказами: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2020 року № 222044521; актом про встановлення факту не проживання відповідача ОСОБА_2 від 18.03.2021 року; довідками виконкому Великоберезнянської селищної ради від 12.03.2021 № 663, від 19.03.2021 № 742 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , однак з 2014 року і на даний час не проживає за місцем реєстрації.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачеві, не проживає в ньому тривалий час, чим чинить перешкоди в здійсненні права власності, а тому ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Керуючись ст.ст 2-8,13,19,76-82,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: М.С. Лютянська