Справа № 709/357/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

АТ "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2018 року між сторонами укладено кредитний договір № 101, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом 30000 грн, який згодом збільшено до 39800 грн.

Відповідно до статті 5 Кредитного договору, позичальник повинен сплатити штраф за кожен випадок порушення своїх обов`язків передбачених умовами кредитного договору, в тому числі за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, також за порушення п.п. 4.3.1. - 4.3.4. кредитного договору щодо інформування Банку про свій фінансовий стан, зміну місця проживання, інших обставин які можуть впливати на виконання Позичальником взятих на себе обов`язків по Кредитному договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на

18 лютого 20219 року утворилась заборгованість у розмірі 63035,60 грн., яка складається із 39799,52 грн. заборгованості за кредитом; 23036,08 грн. заборгованості за процентами; 200,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. штрафні санкції.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 63035,60 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив, відповідно до змісту якого остання вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не мають законодавчого обґрунтування, а тому у їх задоволенні має бути відмовлено. Зокрема, стверджувала, що жодних доказів, які підтверджують отримання нею кредиту у розмірі 39800 грн., а також доказів, які підтверджують підписання самого договору, укладеного між сторонами, позивачем не надано. В матеріалах справи мається лише заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка нею підписана, проте сам Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містить її підпису, а тому він не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

15 листопада 2018 року на підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 101 між ПАТ "Перший український міжнародний банк" (правонаступником якого є АТ "Перший український міжнародний банк") та відповідачем укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу видано кредитну карту з кредитним лімітом 30000 грн зі сплатою відсотків в розмірі 47,88% річних (а.с.5).

Згідно з випискою банку по особовому рахунку, який був відкритий на ім`я відповідача, банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит, а відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснювала платежі, а також поповнювала карту (а.с.22-27).

20 серпня 2020 року позивач направляв на адресу відповідача письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 101 від 15 листопада 2018 року (а.с. 19), однак добровільно заборгованість відповідачем погашена не була.

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 101 від 15 листопада 2018 року станом на 18 лютого 2021 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 63035,60 грн., з яких: 6765,83 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 200 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 21417,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 33033,69 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1618,46 грн.- строкова заборгованість за процентами (а.с. 21).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за сумою кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), яке в розрахунку Банка має дві складові, а саме строкова та прострочена заборгованість, стягнути складові його повної вартості, зокрема строкову та прострочену заборгованість за відсоткам, а також заборгованість за комісією та судовий збір.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Публічну пропозицію ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування.

Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач, підписуючи заяву

№ 101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ознайомилася, погодилася та розуміла саме той договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, роздруківка якого додана до позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалася самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви публічну пропозицію АТ «ПУМБ» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому надана позивачем Публічна пропозиція ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування, з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

З урахуванням наведеного, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 200 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що окрім роздруківки публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб із сайту позивача, яка не підписана відповідачем, а тому не є належним доказом наявної у неї заборгованості з підстав, що викладені вище, матеріали справи містять заяву № 101, яку ОСОБА_1 підписала.

В цій заяві вказано суму кредиту - 30000,00 грн, розмір процентної ставки - 47.88 % річних, зазначений розрахунковий день - 30 число місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Так, за умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що відповідач не спростувала розрахунків банку щодо розміру кредитної заборгованості та її складових, що було процесуальним обов`язком останньої відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню частково, а саме стягненню підлягає заборгованість за сумою кредиту та заборгованість за процентами.

При цьому, визначаючи розмір заборгованості за сумою кредиту суд виходить з наступного.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за сумою кредиту складає 39799,52 грн. При цьому банком визнавалось, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий позичальнику, складав 30000,00 грн. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, що викладені у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №345/2633/20 (провадження №61-494св21).

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь АТ "ПУМБ" підлягає стягненню заборгованість за сумою кредиту у розмірі 30000,00 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 23036,08 грн., яка не спростована відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 53036,08 гривень, що становить 84,14% (53036,08 / 63035,60 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1909,98 гривень (2270,00 / 100 х 84,14).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" () заборгованість за кредитним договором №101 від 15 листопада 2018 року у розмірі 53036,08 гривень, а також судовий збір у розмірі 1909,98 гривень, а всього стягнути 54946,06 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 06 копійок) гривень.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В.Левченко