ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/122/21 Справа № 188/644/19 Головуючий у першій інстанції: Полубан М.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права приватної власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач, безпідставно відмовивши у затвердженні проекту землеустрою, порушив право на отримання позивачем у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Так позивачу, на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.04.2017 року (яке у квітні 2017 року на підставі норм ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України було наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб) було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною орієнтовною площею 2,0000 га., за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства. Розробку проекту землеустрою позивачем доручено ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", яким було розроблено проект землеустрою 05.10.2018 року, погоджений експертом державної експертизи. Внаслідок цього 12.11.2018 року ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :05:001:1308 згідно розробленого проекту землеустрою з присвоєнням вказаному об`єкту нерухомого майна кадастрового номеру та внесенням відомостей про дану земельну ділянку (площі, цільового призначення , форми власності тощо) до Державного земельного кадастру України. Відповідно до ст. 117 ЗК України та розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року №60-р управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було передано вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту з державної в комунальну власність Миколаївської сільської ради як об`єднаної територіальної громади. Приймання-передачу вказаної земельної ділянки здійснено на підставі Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну №б/н від 09.01.2019 року. Право комунальної власності на спірну земельну ділянку відповідач набув лише після державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 06.02.2019 року. Вищевказані відомості підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2019 року №164759916. У зв`язку з вищевикладеним, до Миколаївської сільської ради перейшли відповідно права та обов`язки власника та розпорядника спірної земельної ділянки. 11 березня 2019 року проект землеустрою разом з відповідною заявою позивачем надано до Миколаївської сільської ради для затвердження та прийняття рішення про передачу вказаної земельної ділянки у приватну власність. Рішенням Миколаївської сільської ради від 12 квітня 2019 року №711 позивачу відмовлено в затвердженні розробленого проекту землеустрою. У тексті вказаного рішення немає посилання на причину такої відмови та відсутнє посилання на конкретну частину (пункт, абзац) статей законодавства на обгрунтування прийнятого рішення. Також позивачу Миколаївською сільською радою, окрім вказаного рішення від 12.04.2019 року, надано письмову відповідь у формі листа від 17.04.2019 року, в якому відповідач зазначає, що причиною відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки є "відповідно до розпорядження КМУ №60-р від 31.01.2018 року відсутність погодження з Миколаївською об`єднаною територіальною громадою". Абзацом 4 розпорядження Кабінету Міністрів України щодо "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад" №60-р від 31.01.2018 року передбачено, що Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 року, забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Заява ж про затвердження проекту землеустрою була подана до Миколаївської сільської ради позивачкою 11.03.2019 року, тобто вже після передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та реєстрації за відповідачем права комунальної власності на вказану земельну ділянку. Порядок погодження проекту землеустрою передбачений ст. 186-1 ЗК України. Але вказана стаття ЗК України не містить жодної норми щодо необхідності погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства органами місцевого самоврядування. Таким чином, необхідність погодження Миколаївською сільською радою вказаного проекту земелеустрою законодавством не передбачена. Відповідно, відсутність такого погодження не є порушенням земельного законодавства і не може бути підставою для відмови в погодженні документації з землеустрою. При цьому, позивачем повністю дотримано регламентовану законодавством процедуру виготовлення та погодження проекту землеустрою. У зв`язку з цим, рішення Миколаївської сільської ради від 12.04.2019 року №711 не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню. Тому позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення 26 сесії 7 скликання Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року №711; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:1308 площею 1,9800 га., на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення 26 сесії 7 скликання Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року №711. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:1308, площею 1,9800 га., на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства. Стягнуто з Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням розглянути питання щодо надання їй дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власнсіть для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (а.с. 16 т.1).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.04.2017 року №4-2228/15-17-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням (01.03) - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8 т.1).

28 листопада 2017 року позивач звернулася із заявою до ДП «Дніпропетровський інститут землеустрою» з проханням розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради (а.с. 12 т.1).

ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Миколаївської сільської ради (а.с. 9-28 т.1).

Вказаний вище "Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області", який виготовлений ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затверджений висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 05.10.2018 року №7955/82-18 ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 05.10.2018 року №7955/82-18 (а.с. 25 т.1).

11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за вхідним 918, в якій просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:1308 у власність для ведення особистого селянського господарства та передати їй вказану земельну ділянку у приватну власність (а.с. 29 т.1).

Рішенням Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №711 від 12.04.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,98 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення із земель комунальної власності на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту с.Миколаївка (а.с. 30 т.1).

Рішення Миколаївської сільської ради №711 від 12.04.2019 року містить посилання на ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 12, 186, 186-1 Земельного кодексу України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Розпорядження КМУ №60-р. від 31.01.2018 року, рішення Постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою (а.с. 30 т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.04.2019 року №164759916, власником земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:1308, площею 1,98 га., з 06.02.2019 року є Миколаївська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 33 т.1).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Статтею 12 ЗК України (тут і надалі в редакції, що діяла на час ухвалення оспорюваного рішення сільської ради) встановлено, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (підпункт б частини 1 статті).

Згідно частин 1, 2 статті 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з частиною 3 статті 20 ЗК України, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту частини 4 статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 17 ст. 186 ЗК України).

Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог статей 116, 121 ЗК України.

Частиною 10 ст. 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина 1 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до частини 1 статті 10 вказаного вище закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин.

Частина перша статті 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", рішення органів місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними в судовому порядку з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України або прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Як встановлено вище, у рішенні Миколаївської сільської ради №711 від 12.04.2019 року наявне посилання на ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 12, 186, 186-1 Земельного кодексу України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Розпорядженням КМУ №60-р. від 31.01.2018 року, рішення постійної комісії з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою (а.с. 30 т.1). Обгрунтування щодо підстав відмови позивачці оскаржуване рішення сільради не містить.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши відсутність належного обґрунтування підстав прийнятого Миколаївською сільською радою рішення №711 від 12.04.2019 року про відмову у затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту с.Миколаївка, - колегія приходить до висновку, що вказане рішення не є правомірним та підлягає скасуванню.

В рішенні сільської ради №711 від 12.04.2019 року, що оскаржується, наведено лише перелік нормативно-правових актів без зазначення конкретного обґрунтування підстав відмови ОСОБА_1 у затвердженні їй проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що суперечить положенню частини 17 статті 186 ЗК України, якою передбачені певні підстави для відмови у затверджені вказаного проекту.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Миколаївської сільської ради №711 від 12.04.2019 року прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України, та не може вважатися правомірним, оскільки належних мотивів та підстав такої відмови у вказаному рішенні органом місцевого самоврядування не наведено.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтями 125,126 ЗК України, в редакції, чинній на час розгляду справи) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно наведених правових норм, набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає обов"язковість у майбутньому позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 грудня 2013року у справі №21-358а13 і від 07 червня 2016 року у справі №21-1391а16, а також Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17 і від 25 вересня 2019 року у справі №145/693/16-ц.

Приймаючи до уваги, що зазначений вище наказ ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.04.2017 року №4-2228/15-17-СГ про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не надає ОСОБА_1 права на визнання за нею права власності на земельну ділянку; враховуючи, що для набуття громадянами права власності на земельну ділянку шляхом безоплатної передачі у власність законом передбачено (статті 116, 118, 121, 122 ЗК України) відповідну процедуру; враховуючи також, що рішення сільської ради №711 від 12.04.2019 року підлягає скасуванню, - колегія приходить до висновку про відсутність, станом на цей час, підстав для визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:1308 площею 1,9800 га., на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за одну вимогу немайнового характеру в сумі 768,40 грн. (а.с. 1 т.1).

На користь апелянта підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно залишеним без задоволення вимогам за одну вимогу майнового характеру на суму 1152,60 грн. (768,40 х 150%).

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність стягнути із ОСОБА_1 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області у розмірі 384,20 грн. (1152,60 грн. - 768,40 грн.).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, допустив неправильне застосування норм матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання права приватної власності на земельну ділянку - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 26 сесії 7 скликання Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 12 квітня 2019 року №711 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту м. Миколаївка".

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області () судові витрати в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді