Справа № 185/2867/21
Провадження № 2/185/2064/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 грудня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 - 13) причіп фургон - Е, жовтого кольору, № шасі (рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 1987р. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 .
Згідно домовленості викладеної в розписці від 20.04.2010р., відповідач ОСОБА_2 зобов`язувався кожного першого числа місяця виплачувати позивачу кошти за оренду причепу.
Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судом прийняті заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.
Судом ухвалено розглянути справу у заочному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити в повному обсязі за таких підстав.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтереси держави.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно розписки від 20.04.2010 року ОСОБА_2 взяв в оренду з правом викупу автомобіль МАН д/н НОМЕР_4 і причіп КОЕGЕL д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно розписки вартість автопоїзда складає 150000 грн. ОСОБА_2 зобов`язався у перших числах кожного місяця виплачувати за оренду авто з причепом 8000 грн. Строк виплати розпочинається з травня місяця 2010 р. за умови сплати вищезазначеної суми, автомобіль і причеп буде вважатися його власністю.
Позивач стверджує в позові, що причеп він передав відповідачу, якій з ним не розрахувався за вказаний причеп.
В свою чергу відповідач в судове засідання не з`явився і не спростував позовних вимог позивача.
Відповідно до ч.1,2.3 ст. 1212 ЦК України - Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
1) повернення виконаного за недійсним правочином;
2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, що міститься у постанові від 20.03.2019 року по справі № 607/5422/16-ц встановлено, що Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норми глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За вказаних обставин позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави понесені судові витрати судового збору у розмірі 908.00 (дев`ятсот вісім) грн.
Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 - 13) причіп фургон - Е, жовтого кольору, № шасі (рами): НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 1987р. на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_3 .
Стягнути зОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 - 13) на користь держави 908.00 (дев`ятсот вісім) грн. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін