Номер провадження 22-ц/804/1130/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 червня 2021 року м. Бахмут Донецька обл.

Донецький апеляційний суд у складі суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В., Никифоряка Л.П., розглянувши в приміщенні суду в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2021 року у цивільній справі №234/16275/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Меркулов Павло Юрійович, про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду від 29 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсним договір дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_1 .

Із вказаним судовим рішенням не погодилась відповідач та подала апеляційну скаргу, яка через суд першої інстанції надійшла до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 березня 2021 року апеляційна скарга була залишена без руху для звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення, сплати судового збору та усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для зазначення всіх учасників справи та для надання відповідної кількості копій апеляційної скарги. Для усунення зазначених недоліків апелянту було надано десять днів з дня отримання копії ухвали Донецького апеляційного суду від 22.03.2021 року.

23 березня 2021 року копія зазначеної ухвали була направлена ОСОБА_1 на адресу, вказану в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_2 . Також матеріали справи містять довідку Краматорської міської ради №41013 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 з 15.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак 26 квітня 2021 року конверт із копією ухвали про залишення апеляційної скарги без руху повернувся до суду апеляційної інстанції із відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання»

Тому ОСОБА_1 27 квітня 2021 року було повторно направлено копію ухвали від 22.03.2021 року на зазначену в апеляційній скарзі та у довідці Краматорської міської ради адресу.

Однак конверт із копією ухвали без руху повторно повернувся до суду апеляційної інстанції із відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «за закінченням терміну зберігання»

Станом на 10 червня 2021 року вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані і про причини невиконання суду не повідомлено.

Разом з тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» вказано, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважаються доставленими, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернене поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 921/6/18).

Тому ОСОБА_1 також мала змогу за єдиним унікальним номером справи ознайомитись зі змістом ухвали Донецького апеляційного суду від 23.03.2021 року оприлюдненої 25.03.2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її в апеляційній скарзі.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18), (провадження № 61-4961св19).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Саме відповідач звернулась до суду з апеляційною скаргою, а тому повинна була цікавитися ходом її розгляду в суді апеляційної інстанції.

Судовий розгляд справи повинен бути законним, неупередженим та незалежним, а, крім того, не повинен навмисно затягуватися учасниками процесу.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційний суд двічі надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ОСОБА_1 вказала у апеляційній скарзі, та яка згідно із довідкою №41013 є офіційним місцем реєстрації відповідача, проте листи поверталися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Тобто отримувач, достовірно знаючи, що нею направлена апеляційна скарга до суду, не здійснювала жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляла жодного інтересу до розгляду її апеляційної скарги майже три місяці.

Суд враховує зазначені обставини щодо поведінки ОСОБА_1 , яка не повідомляла суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання нею листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий час (більше ніж два місяця) не цікавилася, тому використовує надані їй процесуальні права на свою користь, для того щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою, та яку не можна визнати добросовісною.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 216/5341/14-ц (провадження № 61-25996св18).

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням того, що скаржником не було виконано вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху як в частині усунення її недоліків та сплати судового збору відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, так і в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження у визначений апеляційним судом строк, відповідно до вимог частини четвертої статті 357, пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ч. 3, 4 ст. 357, ч. 1, 3 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2021 року відмовити.

Цивільну справу №234/16275/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Меркулов Павло Юрійович, про визнання недійсним договору дарування, повернути до Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: