Номер провадження: 22-ц/813/2970/21
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

При цьому посилаючись на те, що 15.05.2019 року о 13 годин 45 хвилин, по вул. Ширшова, 31а в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, та згідно рахунку № 0406-1 від 04.06.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 становить 253268 грн. 65 коп. Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_1 , якого постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.07.2019 року визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Позивач звернувся до страхової компанії з відповідною заявою про відшкодування шкоди, та отримав страхове відшкодування в розмірі 95589 грн. 87 коп. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача різницю між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 157678 грн. 78 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено, постановлено:

стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) 157678 грн. 78 коп. різниці між розміром страхового відшкодування та заподіяної шкоди, 1576 грн. 79 коп. та 576 грн. судового збору, 3500 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 10800 грн. витрат на правову допомогу, а всього 174131 грн. 57 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою було відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року, відповідно до якої відповідач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального права було розглянуто вказану справу за відсутності належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача.

Вказує, що з тексту постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.07.2019 року про притягнення відповідача до відповідальності за ст. 124 КУпАП вбачається, що за кермом пошкодженого автомобіля була ОСОБА_3 , проте позивачем про вказану особу у позові нічого не зазначено.

Апелянт вважає, що заявлений розмір матеріальної шкоди є перевищеним та необґрунтованим, який потребує ретельної перевірки.

16 вересня 2020 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Дороніним О.Д. було подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи було враховано всі наявні в матеріалах справи докази, у тому числі враховано пояснення сторін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2020 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи.

30 жовтня 2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Дімова Анатолія Петровича було подано клопотання про призначення повторної авто-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.11.2020 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у загальному порядку.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 15.05.2019 року о 13 годин 45 хвилин, по вул. Ширшова, 31а в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi L200», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_5 автомобіль «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 на праві власності належить позивачу, ОСОБА_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження та відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 №93-19 від 03.06.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 15.05.2019 року визначається рівною 145597,12 грн.

З п. 1.6 дослідження вбачається, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ станом на момент ДТП і вартість його відновлюваного ремонту станом на дату оцінки становлять: 1516776,41 грн. та 376119,72 грн.

Згідно рахунку № 0406-1 від 04.06.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 становить 253268 грн. 65 коп., позивач визнає, що саме ця сума була витрачена ним на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_1 , якого постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.07.2019 року визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до поліса серії АО № 3195652, який був дійсним на момент ДТП у сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

12 липня 2019 року позивачем від ПрАТ «СК «Арсенал страхування» було отримано страхове відшкодування у розмірі 95 589, 87 гривень.

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Даних щодо належного повідомлення ОСОБА_1 на судове засідання призначене на 11.12.2019 року матеріали справи не містять.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, не відповідає дійсності.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 11.12.2019р. о 09-30 год., а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 1188 ЦК України франшизу та різницю між страховим відшкодуванням та заподіяною шкодою повинен відшкодувати відповідач.

Згідно з ст. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Саме така правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц. У цих постановах Верховний Суд відступив від правового висновку, сформованого у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 №93-19 від 03.06.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 15.05.2019 року визначається рівною 145597,12 грн.

З п. 1.6 дослідження вбачається, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ станом на момент ДТП і вартість його відновлюваного ремонту станом на дату оцінки становлять: 1516776,41 грн. та 376119,72 грн.

Згідно рахунку № 0406-1 від 04.06.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz CL600», державний номер НОМЕР_2 становить 253268 грн. 65 коп., позивач визнає, що саме ця сума була витрачена ним на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.

Оскільки позивач здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля та фактично сплатив виконавцю 253268 грн. 65 коп, то саме ця сума є реальними збитками, які позивач має право відшкодувати за правилами зазначених норм.

Відповідач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало позивачу 95589 грн. 87 коп. страхового відшкодування. Страховим полісом покривається страхове відшкодування в розмірі 100000 грн., за відрахуванням 2000 грн. франшизи.

Виходячи з викладеного, відповідач повинен відшкодувати позивачу 157678 грн. 78 коп. різниці між розміром страхового відшкодування та заподіяної шкоди.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1576 грн. 79 коп. та 576 грн. судового збору, 3500 грн. витрат на авто товарознавче дослідження, 10800 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що за кермом пошкодженого автомобіля була ОСОБА_3 , проте позивачем про вказану особу у позові нічого не зазначено, оскільки власником пошкодженого автомобіля є ОСОБА_2 , який і звернувся до суду з метою захисту свої прав.

Колегія також відхиляє доводи апеляційної скарги, що заявлений розмір матеріальної шкоди є перевищеним та необґрунтованим, який потребує ретельної перевірки, оскільки апелянтом не доведено неможливість врахування висновку судового експерта наданого позивачем, як належного та допустимого доказу.

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) 157678 грн. 78 коп. різниці між розміром страхового відшкодування та заподіяної шкоди, 1576 грн. 79 коп. та 576 грн. судового збору, 3500 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 10800 грн. витрат на правову допомогу, а всього 174131 грн. 57 коп.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 11.12.2019, а він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 157678 грн. 78 коп. різниці між розміром страхового відшкодування та заподіяної шкоди, 1576 грн. 79 коп. та 576 грн. судового збору, 3500 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 10800 грн. витрат на правову допомогу, а всього 174131 грн. 57 коп..

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2019 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4 ) 157678 грн. 78 коп. різниці між розміром страхового відшкодування та заподіяної шкоди, 1576 грн. 79 коп. та 576 грн. судового збору, 3500 грн. витрат на автотоварознавче дослідження, 10800 грн. витрат на правову допомогу, а всього 174131 грн. 57 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 травня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе