Єдиний унікальний номер 226/2518/20
Номер провадження 22-ц/804/1142/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Донецький апеляційний суду складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 226/2518/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року (суддя першої інстанції Редько Ж.Є.), -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 08 липня 2013 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 20 вересня 2020 року виникла заборгованість в загальній сумі 21 774 грн. 59 коп., з яких: 14 071 грн. 38 коп. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 14 071 грн. 38 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7 703 грн. 21 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 липня 2013 року станом на 20 вересня 2020 року, а саме: за тілом кредиту в сумі 14 071 грн. 38 коп. та судові витрати в сумі 1 359 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7 703 грн. 21 коп. відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками в сумі 7 703 грн. 21 коп., позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 08 липня 2013 року, відповідно до якої відповідач ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона згодна, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених умов та правил є підтвердженням її погодження та повного й безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. У день отримання кредитної картки та отримання можливості користуватися кредитними коштами було також підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. Тому підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому визначена процентна ставка, на думку позивача, свідчить про належне повідомлення ОСОБА_1 про умови кредитування.

Після ознайомлення з умовами кредитування відповідач почала користуватися кредитними коштами, про що зазначено в розрахунку заборгованості, що є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.

Відмовивши у стягненні відсотків за кредитом, суд безпідставно звільнив відповідача від частини обов`язків за договором з одних лише формальних міркувань.

Крім того, наголосив, що відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, не заперечував розмір заборгованості.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за процентами, апеляційний суд, виходячи із наданих йому повноважень, перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не переглядається.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачем на час розгляду справи не наданий.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду 28 квітня 2021 року учасники справи не з`явилися.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» судову повістку-повідомлення про розгляд справи 28 квітня 2021 року отримав 19 квітня 2021 року, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с. 131).

Судова повістка-повідомлення про розгляд справи 28 квітня 2021 року, адресована відповідачу ОСОБА_1 повернулася з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що у відповідності до ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи (а.с. 130).

Від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про слухання справи у його відсутність (а.с. 133-135).

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, зміст яких саме Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, що саме з ними він ознайомився і погодився, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо процентів за користування кредитними коштами. В анкеті-заяві позичальника не міститься інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саме банківську картку отримала ОСОБА_1 , в той час як Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо двох карток Універсальної та Універсальної ГОЛД. За таких обставин, на переконання суду, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути взята до уваги судом як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви від 08 липня 2013 року, відповідно до умов якої ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які разом з Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір про надання банківських послуг (а.с.11).

Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом. Анкета-заява містить посилання на погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно копії Статуту АТ КБ «ПриватБанк», вказаний банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 51-52).

Долучений до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, не містять підпису відповідача (а.с.14, 15-44).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) 09 жовтня 2018 року на картковий рахунок НОМЕР_1 був встановлений кредитний ліміт розміром 3000 грн., який 10 жовтня 2018 року був збільшений до 15 000 грн., 11 березня 2019 року зменшений до 14 824 грн. 58 коп. та 19 грудня 2019 року зменшений до 0,00 грн. (а.с. 9).

Відповідно довідки, яка мається в матеріалах справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитні картки, а саме: № НОМЕР_2 з терміном дії до 08/22 (дата відкриття 09 жовтня 2018 року) та № НОМЕР_3 з терміном дії до 09/22 (дата відкриття 12 листопада 2018 року (а.с. 10).

Згідно з приведеним банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20 вересня 2020 року складає 21 774 грн. 59 коп., з яких: 14 071 грн. 38 коп. - заборгованість за тілом кредиту в т. ч.: 14 071 грн. 38 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7 703 грн. 21 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

З виписки за договором № б/н станом на 29 вересня 2020 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами (отримувала готівку у банкоматі та відділенні банку, поповнювала картки у терміналі) (а.с. 53).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими процентами.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 липня 2013 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини договору.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ознайомилася відповідач та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про нарахування процентів, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими процентами, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 08 липня 2013 року.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач підписала Паспорт споживчого кредитування, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування відсотків, колегією суддів не приймаються, оскільки в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 09 жовтня 2018 року, зазначено два види кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD» з різними відсотковими ставками, в той час як АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів типу виданої відповідачу кредитної картки.

Крім того зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 24 жовтня 2018 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, оскільки їх нарахування не підтверджено належними доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду в оскарженій частині є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд своїм рішенням апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська