ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4057/20 Номер провадження 22-ц/814/1351/21Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :

судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Пилипчук Л.І. Бондаревської С.М.

при секретарі Зеленській О.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Яковенко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2021 року , ухвалене під головуванням судді Гольник Л.В.

У справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Державної Казначейської служби України, третя особа , як не заявляє самостіійних вимог на предмет спору старший слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції Ільїна Ж.В. про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди, спричиненої бездіяльністю органу досудового розслідування.

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, зазначив, що в провадженні ст. слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Полтавській області Ільїної Ж.В, перебуває кримінальне провадження № 01284, яке внесено до ЄРДР 31.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 374 КК України, де він є заявником.

Вважає, що під час розслідування даного провадження слідчі неналежним чином виконують свої обов`язки , слідство проводиться неефективно та тривалий час , заявлені ним клопотання не задовольняються, особи, які вчинили злочин не встановлені та інші порушення , чим завдається йому моральна шкода, розмір якої він оцінює в 48103 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, невірне тлумачення вимог ст. 1176 ЦК України , ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України. вимог ст.6 , 13 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Зазначає, що місцевий суд критично оцінив подані ним докази та дійшов неправильного висновку , про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Розслідування триває значний час , під час розслідування допущено ряд порушень кримінально процесуальних норм , що було встановлено місцевим судом .

Висновки місцевого суду про те, що скасування слідчим суддею постанови слідчого про закриття провадження від 13.05.2019 року є належною сатисфакцією є помилковими.

Належною сатисфакцією є саме відшкодування моральної шкоди.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, з урахуванням правил про відшкодування шкоди, передбачених ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

У постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17 (провадження № 61-4779св18), від 13 березня 2019 року у справі № 338/12193/16-ц (провадження № 61-18855св18), у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17 , від 03 квітня 2019 року у справі № 211/7655/15-ц (провадження № 61-4165св18), від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17-ц (провадження № 61-40480св18), від 03 липня 2020 року у справі № 686/27965/19 (провадження № 61-8293св20), , від 02 вересня 2020 року у справі № 607/8203/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 638/6363/19, від 17 вересня 2020 року у справі № 638/9834/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, сформовано правовий висновок, зокрема про те, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності прокурора, слідчого під час досудового розслідування сама по собі не може свідчити про незаконність його діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, у разі задоволення таких скарг, становить достатню справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом що , за заявою ОСОБА_1 від 01.10.2018 року щодо вчинення службовими особами регіонального центру з надання безплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області. злочину передбаченого ч.1 ст. 374 КК України, 31.05.2019 року до ЄРДР за № 0001284 внесено відповідні відомості.

Постановою ст. слідчого відділу особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Полтавській області Ільїної Ж.В, від 29.10.2019 року кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2020 оку постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасована , а розслідування продовжується.

Місцевий суд належним чином проаналізував підстави зазначені в ухвалі Октябрського районного суду м. Полтави від 09.01.2020 року та дійшов висновку, що зазначені в ухвалі місцевого суду процесуальні порушення допущені слідчим не свідчить що ці порушення суттєво вплинули на порушення нормальних життєвих стосунків позивача.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розслідування кримінального провадження із 2019 року саме по собі також не може свідчити про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, та, що в даному випадку наявне порушення вимог ст. 13 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод в аспекті «ефективності національного засобу правового захисту».

Скасування судом постанови про закриття кримінального провадження є належним відновленням порушення прав ОСОБА_1 .

Та обставина, що на даний час кримінальне розслідування не завершено, не свідчить про наявність протиправних дій чи бездіяльності слідчих органів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він зазнав моральної шкоди , яку він оцінює саме в грошовому виразі , також висновків місцевого суду не спростовує.

Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від зазначених вище висновків Верховного суду.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи , що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити , підстави для відшкодування судових витрат понесених під час апеляційного розгляду справи відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 07.06.2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук