Справа № 159/3740/21
Провадження № 2/159/970/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шергіної Ю.О.,

з участю секретаря судового засідання Шокот С.Т.,

розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»(далі - ТзОВ «Вердикт Капітал», відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович(далі - третя особа,приватний нотаріус Личук Т.В.), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2019 невідома особа шляхом вчинення щодо позивача шахрайських дій та ввівши її в оману, через телефонний зв`язок дізналась необхідні для неї дані та отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі - ТзОВ «ФК «Дінеро») грошові кошти у невідомому їй розмірі на розрахунковий (поточний, депозитний, картковий чи інший) рахунок в банківській (фінансовій) установі, відкритий не на її ім`я. Усвідомивши, що її ошукали, позивач звернулась з відповідною заявою про вчинення злочину до Ковельського відділу поліції ГУ НП у Волинській області, на підставі якої ст. слідчим Ковельського ВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції Сметюх Н.П. розпочалось досудове розслідування, матеріали якого було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001215 від 28.06.2019. Одночасно з цим, позивач зв`язалась телефоном з ТзОВ «ФК «Дінеро» та детально розповіла про проблемну ситуацію, що склалась, на що від уповноважених працівників отримала запевнення, що зазначені нею обставини та причини, що до них призвели, будуть предметом проведення внутрішньої перевірки (службового розслідування) в межах Товариства, про результати якого мені буде повідомлено.

Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 30.07.2019, винесеної ст. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області капітаном поліції Сметюх Н.П., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001215 від 28.06.2019 закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 190 КК України (копія додається). Поряд з цим, слідством в тому числі встановлено, що факт введення позивача ОСОБА_1 в оману мав місце та «що на її рахунок дані кошти не надходили, отже повертати їх вона не зобов`язана». Натомість, 28.05.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження № 65601406 щодо виконання виконавчого напису № 2421 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 24.02.2021 щодо звернення стягнення на заборгованість згідно Кредитного договору АG 3891614 від 24.06.2019 на загальну суму 26 744 грн 65 коп., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000 грн 00 коп. та сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 16 744 грн 65 коп., а також нотаріальних витрат в сумі 1 000 грн 00 коп. на користь відповідача. Окрім того, позивачу скеровано постанови про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також вимогу з`явитись до офісу приватного виконавця. Ознайомившись, після явки до приватного виконавця, зматеріалами виконавчого провадження № 65601406, та зважаючи на наявні у неї матеріали щодо проведеного досудового слідства в межах кримінального провадження, листування з відповідачем, позивач вважає, що виконавчий напис № 2421 від 24.02.2021 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірно відкрито провадження щодо виконання вказаного напису про звернення стягнення на майно і кошти, що належні позивачу на праві власності. Тому, просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад заперечень відповідача.

У відзиві на позовну заяву від 30.07.2021 №33349 ТзОВ «Вердикт Капітал»,заперечує позовні вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», пунктів 3,1, 3,3., 3.4. частини третьої Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,нотаріус вчиняє виконавчі напис, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

Третя особа: приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович пояснень щодо позову не подав.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 01.07.2021.

02.07.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, попередньо представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал»,в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час і місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. в судове засідання не прибув, пояснень щодо позову не подав.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

24.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис №2421 про звернення стягнення за кредитним договором AG3891614 від 24.06.2019, укладеним із ТзОВ «ФК «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 26 744 грн 65 коп.

Заборгованість виникла за Договором кредитної лінії відкритої на основі заяви позичальника,відповідно до якого Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити Договірні компенсації до останнього строку оплати.

Стягнення заборгованості проведено за період з 31.10.2019 по 20.02.2021 в сумі 26 744 грн 65 коп., тобто суму простроченої заборгованості за сумою кредиту, за комісією та відсотками.

28.06.2019 на підставі заяви ОСОБА_1 було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню №000215 від 28.06.2019 по факту вчинення відносно неї злочину передбаченого частиною першою статті 190 КК України.

30.07.2019 на підставі постанови старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області капітана поліції Сметюх Н.П. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №000215 від 28.06.2019 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (злочину). передбаченого частиною першою статті 190 КК України.

28.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. на підставі зазначеного виконавчого напису №2421 від 24.02.2021 відкрито виконавче провадження №65601406 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердик Капітал» заборгованості в розмірі 26 744 грн 65 коп.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат»нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 24.02.2021 вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат»та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.02.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №AG3891614 від 24.06.2019, укладеним із ТзОВ «Фінансова компанія «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Вердикт Капітал».

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Згідно із частиною першою, другою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх - процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої, пункту 1, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами сплатив судовий збір у сумі 908 грн 00 коп., приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір за звернення із позовом до суду в розмірі 908 грн 00 коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, вивчивши доводи заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

З копії договору №ФО-47 про надання правничої допомоги від 25.06.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «МКС Партнери» та ОСОБА_1 , Додаткової угоди №1 до Договору №ФО-47 про надання правової допомоги від 25.06.2021, актом №06/06 здачі - прийняття робіт (надання послуг), судом встановлено, що Адвокатським об`єднанням «МКС Партнери» надавалася правнича допомога ОСОБА_1 у даній справі. Вартість наданої правничої допомоги за Додатковою угодою до Договору складає 3 500 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandisрішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimitedv. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridisv. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд враховуючи складність даної справи, обсяг робіт проведеної адвокатом, критерії розумності їхнього розміру, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення судових витрат на правничу допомоги з відповідача на користь позивача в розмірі 3 500 гривень, з врахуванням співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Керуючись статтями 2-5, 76-80, 133, 141, 258-259, 263-265, 274 ЦПК України, статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2421, вчинений 24 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором AG3891614 від 24 червня 2019 року у сумі 26 744 (двадцять шість тисяч сімсот сорок чотири) гривні 65 копійок, а також нотаріальних витрат в сумі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»на користь ОСОБА_1 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 вересня 2021 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б, ).

Третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович(місцезнаходження: 76000, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 17).

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Ю.О. Шергіна