Провадження № 2/932/834/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємця, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що на підставі договору № б/н від 13.09.2014 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком Договір. Позичальник зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_3 доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, ОСОБА_3 своїх обов`язків за угодою не виконав, оскільки кредитні кошти витратив та не повернув. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що в даному випадку спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини, то саме на них покладається зобов`язання задоволення вимог кредиторів. Станом на дату смерті позичальника за відповідачами утворилася заборгованість у сумі 5 551 грн. 93 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів разом із судовими витратами у сумі 1921,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 19.12.2019 року цивільна справа перебувала в провадженні судді Сліщенко Ю.Г.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2021 року за №153 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 29.03.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 31.03.2021 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачам надсилалась копія ухвали по справі. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідачі є такими, що належним чином повідомлені про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалися.

Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 13.09.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 4 300,00 грн. Умови кредитного договору визначені у заяві позичальника від 13.09.2014 року, яка містить посилання на те, що вона (заява), разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг.

Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області 23.02.2017 року.

Станом на дату смерті позичальника за ним утворилася заборгованість у сумі 5 551 грн. 93 коп.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцями позичальника, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину. Позивач в свою чергу не звертався до суду із клопотанням про витребування спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , в т.ч. з посиланням на неможливість самостійно надати такі докази. Наданий до позовної заяви лист Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори за вих.№423 від 26.08.2017 року не містить даних щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Надані позивачем докази на обґрунтування своїх позовних вимог позбавляють суд можливості з`ясувати чи прийняли відповідачі спадщину та чи покладається на них в порядку ст.1218 ЦК України зобов`язання задоволення вимог кредиторів.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Внаслідок недоведеності факту прийняття відповідачами спадщини після смерті ОСОБА_3 позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», що спрямовані на захист права кредитора, задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємця відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева