14.05.2021 ЄУН 337/2079/21
Провадження 2/337/1318/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2021 року Хортицкий районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Шаповалової А.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

15.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач не мешкає в спірній квартирі без поважних причин та втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді від 19.04.2021 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачу на праві власності на підставі договору довічного утримання, посвідченого Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою 13.01.1995р. за р.№1-178.

За адресою спірної квартири крім позивачки, зареєстровані позивач- ОСОБА_1 , її діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідач по справі.

ОСОБА_2 в спірній квартирі без поважних причин не проживає з 2017 року без поважних причин, речей відповідача в квартирі немає, реєстрація має формальний характер.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у випадку відсутності без поважних причин більш ніж одного року.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ч 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, з ОСОБА_2 , на користь позивача підлягає стягнення судових витрат, що сплачені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 454 грн., також 454 грн. підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 5. 11-13, 89, ч.3 ст.200, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місто реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454 гривень.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , 50% від сплаченого судового збору, у сумі 454 грн., отриманий державним бюджетом Хортицького району м.Запоріжжя згідно квитанції № П123/10086217/1 від 15.04.2021 року, оригінал якої зберігається в матеріалах цивільної справи ЄУН №337/2079/21 (а.с.2).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Л.Г. Салтан