Житомирський апеляційний суд
Справа №274/59/16-ц Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/59/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «АльфаБанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «АльфаБанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року, яке ухвалено суддею Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

В січні 2016 р. ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є АТ «АльфаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.01.2016, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором кредиту № 286/25-345 від 12.04.2006 р. за тілом кредиту та відсотками у розмірі 33 206 долара США 25 центів, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення; заборгованість за договором кредиту № 286/25-476 за тілом кредиту та відсотками у розмірі 45 748 долара США 32 центів у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення; пеню за всіма договорами кредиту в розмірі 512 139 грн. 78 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.04.2006 р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено вказані кредитні договори, за умовами яких, з урахуванням додаткових угод, відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 22 611,45 долара США та 25 842,36 доларів США, відповідно.

Однак, всупереч умовам договорів, взяті на себе зобов`язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів відповідач здійснювала неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку Банк просив стягнути з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

У квітні 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки, в якому просить визнати недійсним кредитний договір №286/25-345 укладений 12.04.2006 р. між нею та ПАТ «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір іпотеки укладений 12.04.2006 р. між нею, ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 ; визнати недійсним кредитний договір №286/25-476 украдений 08.08.2007 р. між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір іпотеки укладений 08.08.2007 р. між ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в порушення вимог чинного законодавства з питань регулювання кредитних зобов`язань, відповідачем, при укладенні зазначеного кредитного договору не було надано повної інформації про орієнтовану сукупну вартість кредиту, не попереджено про можливе настання валютних ризиків, не встановлено позичальнику право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом не визначена належним чином, не зазначено інфляційне застереження. Також зазначає, що в момент підписання кредитного договору вона була введена в оману Банком щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, які суперечили її волевиявленню, а правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними. В свою чергу, зазначені обставини позбавили відповідача можливості об`єктивно оцінити та проаналізувати, запропоновані позивачем кредитні послуги, банком було приховано повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої вартості кредиту, а також інших фінансових зобов`язань, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2020 року залучено до участі у розгляді справи правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «АльфаБанк».

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року позовні вимоги АТ «АльфаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АльфаБанк» заборгованість за договором кредиту № 286/25-345 від 12.04.2006 р. за тілом кредиту та відсотками у розмірі 33 206 (тридцять три тисячі двісті шість) доларів США 25 центів, що еквівалентно 941 065 (дев`ятсот сорок одна тисяча шістдесят п`ять) гривень 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 286/25-476 від 08.08.2007 р. за тілом кредиту та відсотками в розмірі 45 748 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок вісім) доларів США 32 центи, що еквівалентно 1 296 507 (один мільйон двісті дев`яносто шість тисяч п`ятсот сім) гривень 39 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором кредиту № 286/25-345 від 12.04.2006 р. та за договором кредиту № 286/25-476 від 08.08.2007 р. в загальному розмірі 512 139 (п`ятсот дванадцять тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» понесені судові витрати за сплачений на користь держави судовий збір в розмірі 35 178 грн. 24 коп.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки - відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2018.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову Банку та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 . В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув увагу, що сторони кредитних правовідносин врегулювали в п.4.4 кредитного договору № 286/25-345 від 12.04.2006 року та в п.4.3 кредитного договору № 286/25-476 від 08.08.2007 року питання дострокового повернення коштів, тобто змінили строк виконання основного зобов`язання, та визначили умови повернення коштів. Оскільки позичальник за кредитним договором №286/25-345 від 12.04.2006 року вийшов з графіку платежів 01.06.2006 р, а за кредитним договором №286/25-476 від 08.08.2007 11.12.2008 року, сплативши кошти не в повному об`ємі, тому відповідно до п.4.4 та п.4.3 кредитних договорів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 5 днів, тобто з 07.06.2006 р. за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 та з 17.12.2008 р. за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007. Таким чином, враховуючи, що строки виконання основних зобов`язань по кредитним договорам настали відповідно 07.06.2006 року та 17.12.2008 року, представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності, а тому вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки подав заяву лише у грудні 2015 року. При цьому укладені між сторонами у липні 2009 року додаткові угоди є нечинними через те, що вони укладені поза межами строку дії договорів. А тому висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами є помилковим. Також зазначає, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження суми заборгованості за кредитними договорами. Крім того, Банк має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, тобто до 07.06.2006 та 17.12.2008 відповідно. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, а тому вимоги позивача про стягнення відсотків поза межами строків кредитних договорів є безпідставними.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову представник відповідача посилається на те, що кредитні договори укладені в порушення норм ст.230 ЦК України та ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», шляхом введення відповідача в оману ненадання всієї необхідної інформації по кредитам, а тому є недійсними. В свою чергу недійсність цих договорів, на думку апелянта, є підставою для визнання недійсними договорів іпотеки.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 лютого 2021 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за договором кредиту № 286/25-345 від 12.04.2006 змінено зменшено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками з 33 206 доларів США 25 центів, що еквівалентно 941 065 грн 13 коп., до 24 579 доларів США 23 центів, що еквівалентно 570 410 грн. 19 коп.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за договором кредиту № 286/25-476 від 08.08.2007 змінено - зменшено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками з 45 748 доларів США 32 центи, що еквівалентно 1 296 507 грн 39 коп. до 33 871 доларів США 35 центів, що еквівалентно 786 052 грн. 43 коп.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» пені за договором кредиту № 286/25-345 від 12.04.2006 р. та за договором кредиту № 286/25-476 від 08.08.2007 р. в загальному розмірі 512 139 грн 78 коп. скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

Вирішено питання перерозподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року в частині задоволених позовних вимог акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 286/25-476 від 08 серпня 2007 в розмірі 33 871,35 дол. США, за договором кредиту № 286/25-345 від 12 квітня 2006 року в розмірі 24 579,23 дол. США, судових витрат скасовано та передано справу № 274/59/16 в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року до участі у розгляді справи залучено як співпозивача правонаступника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Частково скасовуючи постанову Житомирського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року Верховний Суд виходив з того, що апеляційний суд, по суті, не з`ясував коли настав момент повернення кредиту за договорами № 286/25-345 та № 286/25-476 на підставі пунктів 4.3 та 4.4.; коли мав місце початок перебігу позовної давності та чи має місце пропуск позовної давності, та не врахував, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після настання строку кредитування і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуваннями вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

У частині першій статті 628 ЦК України та статті 629 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 12 квітня 2006 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №286/25-345, за яким Банк надав ОСОБА_1 на споживчі цілі грошові кошти в сумі 22 000,00 доларів США, зі сплатою 13% річних (т.1 а.с.36-39, 210-211).

12 квітня 2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено Іпотечний договір, за умовами якого, у якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №286/25-345 від 12.04.2006 р, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передали Банку належне їм на праві власності нерухоме майно: житловий будинок з підсобними приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.184-192).

07 липня 2009 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1, якою внесені зміни до договору кредиту №286/25-345 від 12.04.2006 р. та п.1.1 Договору викладено в новій редакції: кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 22 611,45 долара США зі сплатою 13,0% річних, а з 20.10.2008 р. - 15% річних, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 11.04.2021 р. (т.1 а.с.40).

08 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-476, яким обумовлено надання ОСОБА_1 кредитних коштів на споживчі цілі окремими частинами, «траншами» зі сплатою 13,5% річних та комісій в розмірі та порядку визначених Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 25 000,00 доларів США (т.1 а.с.41-43, 212-213, т.2 а.с.63, 64, 68)

На забезпечення виконання кредитного договору №286/25-476, цього ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за умовами якого, з урахуванням додаткової угоди від 03.07.2009, вона передала в іпотеку належне їй майно: нежитлову будівлю (магазин), з підсобними приміщеннями, яке розташовано в АДРЕСА_2 , заставною вартістю 154 333,27 долара США, також земельну ділянку загальною площею 611,0 м.кв. за даною адресою, заставною вартістю 1666,73 долара США. (т.1 а.с.195-201)

03 липня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1, якою внесені зміни до договору надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-476 від 08.08.2007, зокрема сторони в п.1.1.1 визначили, що надання кредиту буде здійснюватися окремими траншами, зі сплатою 13,5% річних, з 10.10.2008 р. - 15% річних в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 25 842,36 долара США, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 07.08.2022 р. (т.1 а.с.44).

24 березня 2011 року Банк надіслав ОСОБА_1 вимоги-претензії про негайне погашення заборгованості за договором Кредиту №286/25-476 від 08.08.2007 р. та договором Кредиту №286/25-345 від 12.04.2006 р, які були нею отримані 26.03.2011 р, про що свідчать її власноручні підписи на поштових повідомленнях (т.1 а.с.48-49).

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 несвоєчасно повертала платежі по кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за кредитним договором 3286/25-345 від 12.04.2006 р, станом на 17.11.2015 р. становить 42 741,96 долара США, що еквівалентно сумі 991 913,69 грн, та складається із: суми заборгованості за кредитом - 16 737,33 долара США, що еквівалентно 388 423,64 грн; суми заборгованості за відсотками - 16 468,92 долара США, що еквівалентно 382 194,68 грн; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 3763,21 долара США, що еквівалентно 87 333,02 грн; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків 5 772,49 долара США, що еквівалентно 87 333,02 грн.

За кредитним договором №286/25-476 від 08.08.2007 р, станом на 17.11.2015 р. борг становить 58 314,37 долара США, що еквівалентно 1 353 303,06 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 23 058,53 долара США, що еквівалентно 535 119,88 грн; сума заборгованості за відсотками - 22 689,79 долара США, що еквівалентно 526 562,63 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 4 612,95 долара США, що еквівалентно 107 052,77 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7 953,10 долара США, що еквівалентно 184 567,78 грн.

Сторони зазначених кредитних договорів в пункті 7.4 цих договорів передбачили, що у разі настання обставин, визначених пунктами 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору № 286/25-345 від 12.04.2006 року та п.4.3 кредитного договору № 286/25-476 від 08.08.2007 року, у випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених п.п.3.3.2-3.3.11 та 3.3.2-3.3.11 цих Договорів, протягом більше п`яти днів, термін надання Кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно Позичальник зобов`язаний погасити Кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Пунктом 1.1 кредитного договору № 286/25-345 від 12.04.2006 року визначено графік погашення суми заборгованості, відповідно до якого, ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно сплачувати 183,34 доларів США.

Відповідно до п. 2.4.1 вказаного договору сплата відсотків здійснюється на рахунок № НОМЕР_1 в Житомирській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» до десятого числа наступного місяця.

Із розрахунку заборгованості по кредитного договору № 286/25-345 вбачається, що 11.05.2006 ОСОБА_1 сплачено 182,89 долара США, що на 0,45 долара США менше ніж визначено графіком, що свідчить про невиконання обумовлених сторонами умов договору.

А тому, відповідно до пунктів 4.4, 7.4 вказаного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив 15.05.2006.

Із розрахунку заборгованості по кредитного договору № 286/25-476 вбачається, що в січні 2009 року ОСОБА_1 не внесено чергового платежу на погашення боргу за наданим кредитом.

А тому, відповідно до пунктів 4.4, 7.4 строк користування кредитом вважається таким, що сплив 15.01.2009.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

У справі, що розглядається, до стягнення пред`явлена заборгованість за кредитними договорами, що була визначена без урахування факту зміни строку виконання зобов`язання.

Борг за сумою кредиту пред`явлений до стягнення без належної правової підстави, з хибним обґрунтуванням і розрахунком щодо фактичних і правових підстав для його стягнення. Проценти за кредитом, що пред`явлені до стягнення в даній справі, нараховані по-перше, виходячи із суми боргу за кредитом, належних підстав для стягнення якої немає (нараховані з невірної бази), по-друге, нараховані після зміни строку виконання зобов`язання та за ставкою, передбаченою договором, за період, за який правових підстав для нарахування в такий спосіб процентів немає. Стосовно неустойки слід констатувати, що відсутність належної і законної бази для її нарахування, як це має місце в справі, виключає можливість її стягнення у пред`явленому позивачем розмірі та з наведених ним підстав.

Про стягнення поза межами строку дії договору сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України питання не ставилося, з цих підстав і щодо такого предмету позов не пред`являвся.

Заборгованість за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року станом на 15.05.2006 становить 21817,11 долара США, проте з урахуванням здійснених ОСОБА_1 платежів після зміни строку кредитування, така сума заборгованості має становити 16737,33 долара США.

Заборгованість за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007 року станом на 15.01.2009 становить 22433,50 долара США.

Вказані суми є обґрунтованими та підлягають до стягнення, проте під час розгляду справи в суді першої інстанції стороною відповідача заявлено клопотання про застосування до вимог банку строків позовної давності.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки на момент спливу строку кредитування у позичальника існувала поточна заборгованість, банк мав право пред`явити позичальнику вимоги про стягнення цієї заборгованості, проте в межах позовної давності.

Враховуючи вимоги договорів щодо порядку зміни строку кредитування, з 16 травня 2006 року почав відлік строк звернення до суду за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року, який відповідно сплив 16 травня 2009 року, а за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007 року 16 січня 2009 року, який сплив 16 січня 2012 року.

З даним позовом до суду позивач звернувся поштою 20 грудня 2015 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як зазначалось вище, заперечуючи проти позову ОСОБА_1 просила застосувати наслідки пропуску позовної давності.

Таким чином даний позов в частині стягнення заборгованостіза кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року в сумі 16737,33 долара США та за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007 року в сумі 22433,50 долара США. поданий з пропуском позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Про переривання позовної давності не свідчить наданий банком розрахунок без підтвердження квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення платежу особисто позичальником та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій.

У даній справі колегією суддів переривання позовної давності не встановлено.

Посилання банку на те, що позовна давність була перервана шляхом подання ОСОБА_1 заяв про врегулювання заборгованості за кредитними договорами, якими вона визнавала зобов`язання, не можуть бути враховані, оскільки такі заяви були подані поза межами строку позовної давності .

В той же час оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом та штрафні санкції, тому вимоги позивача про стягнення процентів та пені, які нараховані за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року після 15.05.2006, а за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007 року після 15.01.2009, є необґрунтованими, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до положень ч.1ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «АльфаБанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс», до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 286/25-345 від 12.04.2006 року в сумі 16737,33 долара США та за кредитним договором № 286/25-476 від 08.08.2007 року в сумі 22433,50 долара США відмовити за пропуском позовної давності.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс» на користь ОСОБА_1 20765,00 грн. судового збору подання апеляційної та касаційної скарг, тобто по 10382 грн. 50 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2021 року.

Головуючий Судді