Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2021 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Боднар В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Барський РВ ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

УСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивач ОСОБА_1 мотивував тим, що він є пенсіонером та інвалідом І групи. Має двох повнолітніх дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Його становище є вкрай нужденним, йому важко пересуватися, не може принести собі води, піти до магазину, прати білизну. Діти йому не допомагають. Відповідач, як повнолітня дочка позивача, з підстав ст. 202 СК України, має обов`язок його утримувати, проте цього не робить, в зв`язку з чим він звернувся до суду. ОСОБА_1 просить суд стягувати з ОСОБА_2 аліменти на його утримання, як непрацездатного батька, в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Невольчук С.П. позов не визнали. У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона дійсно є дочкою позивача ОСОБА_1 . Вважає, що позивач не потребує допомоги, оскільки проживає з співмешканкою у її будинку, користується автомобілем ВАЗ яким самостійно кермує, а тому має змогу пересуватися, отримує пенсію та орендну плату за земельну ділянку, яка йому належить на праві власності, в 2012 році отримав 5000 доларів США компенсації за частку у спільному майні подружжя. Позивач не утримував ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу з її матір`ю аліменти не сплачував, навчання в університеті оплачувала сама ОСОБА_2 за кошти, які заробляла особисто. ОСОБА_2 не може надавати допомогу позивачу, оскільки отримує мінімальну зарплату на яку утримує неповнолітню дочку та чоловіка, який не працює, та сплачує кредит.

Представник третьої особи - Барського РВ ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у судове засідання не з`явився.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 проживає разом з нею у її будинку в с. Попівці Жмеринського району. Вони однокласники. Вона дозволила проживати позивачу у її будинку, оскільки у його будинку відсутнє опалення. ОСОБА_1 потребує допомоги, діти йому не допомагають. ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку, яку передав в оренду. Також, позивач користується автомобілем ВАЗ, який належить її сину. ОСОБА_4 працює в Управлінні соціального захисту населення. ОСОБА_1 на обліку, як особа яка потребує допомоги, в Управлінні соціального захисту не перебуває.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що ОСОБА_1 проживає з жінкою у її будинку в с. Попівці Жмеринського району протягом року. Особисто користується автомобілем. Отримує орендну плату за належну йому на праві власності земельну ділянку. ОСОБА_2 привозить ОСОБА_1 періодично продукти харчування. Останній раз два місяці назад. ОСОБА_2 навчалася в університеті та сплачувала кошти за навчання сама, позивач її не допомагав. ОСОБА_1 на даний час не потребує допомоги.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона являється колишньою дружиною позивача. У 2008 році вони розірвали шлюб. В 2012 році вона сплатила позивачу 5000 доларів США компенсації за частку у спільному майні подружжя. Навчання дочки ОСОБА_2 позивач не оплачував. На даний час ОСОБА_2 потребує допомоги сама, оскільки отримує мінімальну зарплату на яку утримує неповнолітню дочку та чоловіка, який не працює, сплачує кредит. Натомість, позивач матеріально забезпечений, проживає з іншою жінкою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що вона являється рідною сестрою позивача. ОСОБА_1 не потребує допомоги, оскільки проживає з іншою жінкою у її будинку, користується автомобілем, отримує пенсію та орендну плату за належну йому земельну ділянку. В нього є ще інша дочка ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні, зі слів позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 встановлено, що остання є повнолітньою дочкою позивача. Як доказ родинних стосунків позивача з відповідачем надано до суду рішення Барського районного суду № 2-1602/2011 від 13.03.2012 про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням. У позивача є ще одна повнолітня дочка ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 є пенсіонером та інвалідом І групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

Згідно даних довідки Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.06.2021 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1769,00 грн.

Згідно даних акта обстеження матеріально-побутових умов від 15.06.2021 року ОСОБА_1 станом на 15.06.2021 проживав один за адресою: с. Кошаринці Барського району Вінницької області.

Відповідачем ОСОБА_2 надано довідку від 01.11.2021 про її доходи, у якій зазначається, що ОСОБА_2 працює у ДНЗ «Вінницький ЦПТО ПП» на посаді лаборанта та отримала за жовтень 2021 року заробітну плату у розмірі 4920 грн.

Згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 чоловік відповідача ОСОБА_8 не працює.

На утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даних довідки Вінницького державного педагогічного університету № 78 від 25.11.2021 ОСОБА_10 навчалася у вказаному вузі та особисто сплачувала кошти за навчання з 2000 по 2009 роки на загальну суму 8490 грн.

06.04.2012 року позивач ОСОБА_1 отримав 5000 (п`ять тисяч) доларів США компенсації за його частку у спільній квартирі під час поділу спільного майна подружжя з колишньою дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується розпискою.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, дивідендів, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Одночасно, враховуються матеріальні витрати батьків. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 676/5118/16-ц).

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. Згідно з ч.2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Згідно з чинним законодавством, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Статтею 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів про розмір усіх своїх доходів та обов`язкових витрат позивач суду не представив. У матеріалах справи відсутні докази про розмір витрат позивача, і що отримувана ним пенсія та орендна плата не забезпечує його потреб.

Суд також враховує можливість позивачем отримання матеріальної допомоги від іншої повнолітньої дитини ОСОБА_3 , до якої не пред`явлено позову про стягнення аліментів.

У зв`язку з викладеним, за відсутності належних та допустимих доказів, потреба позивача в матеріальній допомозі від повнолітньої дочки не є доведеною.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_4 у її будинку в с. Попівці Жмеринського району Вінницької області протягом останнього року. Позивач користується автомобілем ВАЗ яким кермує особисто. Отримує орендну плату за належну йому на праві власності земельну ділянку. ОСОБА_2 надає ОСОБА_1 періодично продукти харчування.

Тому, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, з огляду на відсутність юридичного складу, необхідного для виникнення підстав застосування відносно відповідачки ч. 1 ст. 202 СК України, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4,13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення складено 03.12.2021