Справа № 656/245/21
Номер провадження 2/656/83/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року смт Іванівка
Іванівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючий суддя Ференц Р.І.,
секретар судового засідання Малишевська Т.М.,
за участі сторін цивільного провадження:
позивач ОСОБА_1 не з`явилася,
відповідач ОСОБА_2 не з`явився,
розглянувши в смт Іванівка Іванівського району Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
26.04.2021 року ОСОБА_1 подала в Іванівський районний суд Херсонської області позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб, який зареєстрований 30.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №26.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 року у провадження судді Іванівського районного суду Херсонської області ОСОБА_3 передана дана справа.
Предметом позову є припинення шлюбу внаслідок його розірвання.
Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справа підсудна Іванівському районному суду Херсонської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування такої особи. Ч.2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Позовна заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.
Стислий виклад позиції сторін по справі.
Позивачка свої позивні вимоги обґрунтовує тим, що 30.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №26 укладено шлюб з відповідачем, в якому в них народилася одна дитина - донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейне життя з відповідачем не склалось, на теперішній час, починаючи з осені 2020 року вона і відповідач проживають окремо.
Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Можливості зберегти сім`ю немає. На примирення не згідна, тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. В позовній заяві просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити дівоче прізвище « ОСОБА_4 ».
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивачкою подано заяву від 26.04.2021 року про надсилання на її мобільний номер телефону при допомозі телекомунікаційних мережах коротке текстове повідомлення (СМС-повідомлення), а також клопотання від 14.05.2021 року про розгляд справи без участі позивачки, позов підтримує, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Інших клопотань і заяв від позивачки на адресу суду не надходило.
Від відповідача 14.05.2021 року надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Інших клопотань і заяв від відповідача на адресу суду не надходило.
Процесуальні дії у справі.
Згідно вимог ст.. 187 ЦПК України скеровано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Ухвалою суду від 30.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін 14.05.2021 року.
У судове засідання 14.05.2021 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву про слухання справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, яке призначалося 14.05.2021 року не з`явився. До початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у його відсутність, з позовом згідний, відзиву та документів до суду не надіслав.
Суд враховує те, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" доставлятимуться відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, а згідно п.991 згаданих Правил рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбачений законом порядок, про що підтверджує розписка про отримання ухвали суду про прийняття та відкриття провадження в справі, позовної заяви та додатків до позовної заяви, розписка про вручення повістки про виклик до суду.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними у справі матеріалами.
Згідно вимог ст.131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст..129 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Ухвалою суду від 14.05.2021 року по цивільній справі вирішено провести заочний розгляд справи.
Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Судом приймається до уваги те, що учасник справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, розгляд справи проводиться за відсутності такого учасника справи, оскільки в судове засідання учасник справи не явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки; такий учасник повторно не явився в судове засідання.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З метою недопущення відкладення судового розгляду справи на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, з метою недопущення затягування справи, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків де є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності сторони в справі на підставі наявних матеріалів справи оскільки в змозі всебічно, повно та об`єктивно вирішити спір, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність сторін по наявних матеріалах справи. Враховуючи норми процесуального закону, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За згодою позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК України.
Водночас, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.
30.12.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №26 зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області.
Прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено із прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
В подружжя народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 19.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області.
З довідки №1138 виданої 26.04.2021 року Іванівською селищною радою вбачається, що позивачка разом з дитиною зареєстрована та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 , вказуючи, що спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить спільним інтересам, проживає з вересня 2020 року окремо, відповідач пішов з житлового будинку проживати окремо, на примирення не згідна, у зв`язку з чим звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка ствердджує, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Їхня сім`я існує лише формально.
Звертаючись з даним позовом, позивачка зазначила, а судом підтверджено, що позивачка і відповідач не проживають разом, оскільки згідно долучених довідок вбачається, що адреси фактичного проживання сторін різні. Відповідно до паспорту громадянина України позивача і відповідачки, а також з отриманої відповіді органу місцевого самоврядування за №145 від 28.04.2021 року на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи, вбачається, що відповідача зареєстрована за адресою в житловому будинку АДРЕСА_1 , у позивача по справі.
У матеріалах справи наявні докази про направлення відповідачу та отримання ним позовної заяви, повістки про виклик до суду, у зв`язку з чим суд прийшов до переконання про розгляд справи у відсутність відповідача по наявних матеріалах справи.
Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст. 21 СК України).
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.
Так, згідно з ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України .
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст. 110 СК України).
Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч.2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.12.2014 року. В шлюбі в них народилась одна дитина, яка на даний час є неповнолітньою і малолітньою і проживає з матір`ю.
Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу.
Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, поваги, любові, окреме проживання, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.
Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.
Згідно з положеннями ст.112 СК України та роз`ясненнями, викладеними в п.п.10,11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках.
Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В судовому засіданні позивач заперечив і не погодився на примиренна, оскільки зазначив, що примирення результату не принесе.
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи і надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Оскільки суд, з урахуванням усіх фактичних обставин справи може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, у зв`язку з тим, що відповідачка, не висловивши свого відношення до заявленого позову, а позивач не погодився на примирення, суд в такому випадку, не вирішував питання примирення, оскільки враховував положення того, що примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.17 Закону України від 23.02.2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Судом при вирішенні спору про розірвання шлюбу встановлено, що позивачка та відповідач тривалий час не проживають сім`єю, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо.
З`ясувавши обставини справи, дійсні причини звернення в суд, та перевіривши їх доказами, суд вважає, що відсутні підстави для відмови в позові, відсутні підстави для надання строку для примирення між сторонами у справі, законом не передбачено примушення особи до збереження шлюбних відносин проти її волі, позов пред`явлено одним із подружжя, який відповідає дійсній його волі, враховуючи те, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки розірвання шлюбу судом відбувається за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей і за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст.113 СК України, а також позовну заяву позивача, в якій позивачка просить змінити взяте у шлюбі на до шлюбу прізвище, враховуючи що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, який би мав відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, не подано зустрічного позову у визначений судом строк, у зв`язку з чим відповідачем не висловлено відношення стосовно зміни взятого у шлюбі прізвища, суд вважає за доцільне вирішити дане питання.
За таких обставин суд вважає, що позивачем надано суду доказів, які свідчать про те, що їх із відповідачем подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим. Відтак, позов є підставним та підлягає до задоволення.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи вимогу позивачки про стягнення з відповідача оплаченого ним судового збору, суд задовольняє таку вимогу, і приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки оплаченого нею судового збору.
Керуючись ст.ст.104,105,110,112,113 СК України, ст.ст.2,5, 19,20,23,27,33, 34,76-81, 258, 259, 263-265, 268,280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований 30.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванівського районного управління юстиції Херсонської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №26.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити її дошлюбне, дівоче прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Іванівський районний суд Херсонської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Іванівський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 30.01.2015 року Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Дата складання тексту судового рішення 14.05.2021 року.

Суддя Р.І. Ференц