Справа № 308/3781/21
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 травня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулись із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Перевіривши матеріали справи, встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

За змістом позову відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Індія, останнє відоме місце реєстрації відповідача АДРЕСА_1 .

30.01.2021 року на електронну адресу начальника відділу реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради та начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області направлено запити щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 . 12.05.2021 року повторно направлено запити.

17 травня 2021 року на адресу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла довідки з відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим по м. Ужгороду не значиться.

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені уст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених уст.76 цього Закону.

Відповідно до ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача.

Відповідно до положень п.5 ч.3 та ч.6ст.175 ЦПК України, позовна заява, крім іншого, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно із ч.5ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, зареєстрували шлюб на території України, спільно проживали на території України, на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, отже розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно дост.110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно із ч.2 і 3ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ЦПК України.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача громадянина Республіки індії ОСОБА_2 відсутні.

З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Індія, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У відповідності до ст.29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Як вбачається з позовної заяви відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Індія. Шлюб між сторонами укладено в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ

У позовній заяві позивач зазначила, що спільних дітей від шлюбу не мають. Також, не надано домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У разі, якщо позивачем буде доведено наявність обставин, за яких підсудність даної справи про розірвання шлюбу належить Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, то сповіщення відповідача ОСОБА_2 повинно здійснюватися у рамках міжнародної співпраці.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Оскільки відповідач проживає на території Республіки Індія та є її громадянином, позивачу слід надати в двох екземплярах належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави (офіційну мову відповідної держави, громадянином якої є відповідач ОСОБА_2 , тобто Республіки Індія), для вручення їх відповідачу.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За наявністю вищевикладених обставин позовна заява ОСОБА_1 не може бути прийнята до провадження та підлягає залишенню без руху. Та приведену у відповідність до ст.ст.175,177 ЦПК України позовну заяву з відповідним перекладом її та усіх доданих до неї документів направити суду по кількості осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вищевказані судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а тому вважаю необхідним позовну заяву залишити без руху для усунення вищевикладених в описовій частині ухвали недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.175,185,258,260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених у описовій частині ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали суду направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Голяна О.В.