Справа № 367/8810/21
Провадження №2-з/367/700/2021
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що має намір звернутися із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого відповідач набув їх у власність.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявниця вказує, що згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що на підставі невідомого їй договору 30 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» стало власником житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та які належали на праві власності заявнику.

Заявниця вказує, що 05 березня 2018 року позивач прийняла у власність зазначений житловий будинок та земельну ділянку, що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу, та у подальшому нікому їх не відчужувала. Також, станом на дату подання заяви, заявниця продовжує мешкати за вказаною адресою, тобто фактично відкрито володіє та користується житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, як стверджує заявниця, до вирішення справи та поновлення порушеного права власності заявника як позивача існує реальна загроза втратити це нерухоме майно внаслідок подальшого продажу відповідачем майна третім особам, а також існує реальна загроза втратити єдине житло, де мешкає позивач.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить: накласти арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 116, 8 кв.м., житловою 41, 9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити його відчуження у будь-який спосіб; накласти арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0, 0333 гектарів, кадастровий номер :01:095:0423 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити його відчуження у будь-який спосіб; заборонити будь-яким реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії з житловим будинком загальною площею 116,8 кв.м., житловою 41,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким реєстраторам та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії з земельною ділянкою площею 0,0333 гектарів, кадастровий номер :01:095:0423 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» () та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з виселення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), її родини та будь-яких пов`язаних з нею осіб з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та чинити будь-які перешкоди у володінні та користуванні зазначеним майном; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» та будь-яких інших осіб утримуватись від будь-яких дій, пов`язаних з втручанням у право ОСОБА_1 , її родини та будь-яких інших пов`язаних з нею осіб, які проживають у будинку користуватись та проживати у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» та будь-яких інших осіб утримуватись від будь-яких дій, пов`язаних з відчуженням або передачею в оренду, користування будь-яким іншим особам житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку про те, що подана заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктами 1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Також, Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників справи.

Як видно із долученої до матеріалів заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №285058518, житловий будинок, загальною площею 116, 8 кв.м, житловою площею 41, 9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:095:0423, належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер:1609, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. 30.07.2021.

Також, як видно із вказаної довідки, попереднім власником цього нерухомого майна в період з 23.07.2021 по 30.07.2021 було Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» (), яке набуло право власності на підставі: іпотечного договору, серія та номер:988, виданого 06.07.2018, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., договору про зміну №1 до іпотечного договору, серія та номер:1397, виданого 27.11.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В.

Із даної інформаційної довідки видно, що заявник ОСОБА_1 була власником зазначеного вище нерухомого майна у період з 05 березня 2018 року по 23 липня 2021 року, право власності було зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:189, виданого 05.03.2018, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю.

Крім того, відповідно до вказаної інформаційної довідки, земельна ділянка кадастровий номер :01:095:0423, площею 0,0333, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗНМ» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер:1608, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. 30.07.2021.

Також, як видно із вказаної довідки, попереднім власником даної земельної ділянки в період з 23.07.2021 по 30.07.2021 було Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» (), яке набуло право власності на підставі: іпотечного договору, серія та номер:988, виданого 06.07.2018, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., договору про зміну №1 до іпотечного договору, серія та номер:1397, виданого 27.11.2020, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В.

Із даної інформаційної довідки видно, що заявник ОСОБА_1 була власником зазначеної земельної ділянки у період з 05 березня 2018 року по 23 липня 2021 року, право власності було зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:193, виданого 05.03.2018, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, у заяві про забезпечення позову заявник не зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ» як одного з учасників справи за майбутнім позовом.

Також, у заяві заявник не вказує про обставини переходу права власності на об`єкти нерухомого майна до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФКАПІТАЛ».

Таким чином, доводи заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, не повністю відповідають матеріалам, доданим до заяви.

Вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, з якими заявник планує звернутися до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗНМ», є немайновими.

Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних зобов`язальних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.

Будь-якого іншого виконання, у тому числі примусового, можливе рішення суду не передбачає, оскільки, відповідно до змісту заяви про забезпечення позову, вимог майнового характеру, позивач не планує пред`являти.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Недотримання справедливого балансу (співмірності) при втручанні в право власності є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, забезпечення позову в обраний позивачем спосіб не є співмірним із позовними вимогами, які позивач планує пред`явити ТОВ «ЗНМ» і виходить за межі позовних вимог та може призвести до невиправданого обмеження майнових прав інших власників.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій з майном, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення вимоги чи позову до нього, може бути відчужене, зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, заявник вказує, що існує реальна загроза втратити це нерухоме майно внаслідок подальшого продажу відповідачем майна третім особам, однак не подає докази на підтвердження реального існування цього ризику.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, та свідчать про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, зазначене у заяві про забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість порушення прав позивача відносно нерухомого майна, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, заявником не засвідчено належним чином додані до заяви докази.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук