Справа №173/1413/21
Провадження №2/173/734/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді ПЕТРЮК Т.М.

При секретареві - РУДОВІЙ Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», представник позивача ТРЕПШИНА Катерина Олександрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 року до суду звернувся позивач АТ «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ », представник позивача ТРЕПШИНА К.О., з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит .

07.09.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи на 29.11.2021 року.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у відповідності до ст.247 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 564/0364 від 17 серпня 2020 року в розмірі 33 060 грн., 87 коп., яка складається з наступного:

- 25 130.32 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом).

- 4 441.08 грн., проценти за користування кредитом;

- 306.77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 62.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

- 1 221.78 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 255.97 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 17.08.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 564/0364 про надання останньому кредиту в загальному розмірі 26 000.00 грн., на строк на 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 16.08.2025 грн., якщо інший строк та/ або термін не буде встановлено відповідно до умов цього Договору.

За користування Кредитом позичальник зобов`язувався сплатити банку відповідну плату в розмірі 56 % річних, Зазначена процентна ставка є фіксованою.

Банком були виконані умови договору про споживчий кредит, у розмірі та на умовах, передбачених договором у повному обсязі.

Відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання. Станом на 22.06.2021року заборгованість відповідача перед Банком складає: 33 060 грн., 87 коп., яка складається з наступного:

- 25 130.32 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом).

- 4 441.08 грн., проценти за користування кредитом;

- 306.77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 62.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

- 1 221.78 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 255.97 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику учасників розгляду справи.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Судом встановлено, що 17.08.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 564/0364 про надання відповідачеві кредиту в загальному розмірі 26 000.00 грн., на строк на 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 16.08.2025 грн., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено відповідно до умов цього Договору.

За користування Кредитом позичальник зобов`язувався сплатити банку відповідну плату в розмірі 56 % річних, зазначена процентна ставка є фіксованою, що підтверджується копією кредитної заяви, Договором про споживчий кредит та паспортом споживчого кредиту

Відповідно до п. 2.1 укладеного Договору банк зобов`язувався надати Позичальникові на умовах цього Договору, а позичальник мав право отримати та зобов`язувався належним чином використовувати та повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, визначених даним Договором..

Відповідно до п.п. 3.3.3 п.3.3 укладеного Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами у розмірі 433.33 грн., та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок Основної суми боргу за Кредитом щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому відповідно до умов цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за Кредитом та сплати відсотків відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснювати не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим Договором.

Відповідно до п.п. 3.3.4 п.3.3 укладеного Договору, якщо сума платежу, що надійшла в рахунок повернення кредиту та сплати процентів менша, розміру, вказаного в п.п.3.3.3 Договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів, необхідних для погашення простроченого платежу та сплати нарахованої пені за прстрочені платежі з урахуванням вимог п.8.2 Договору.

Проценти нараховуються банком щомісячно на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту по термін остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. У випадку настання терміну повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин, передбачених п.п. 3.10.2.1 та п. 3.10.2.2 цього договору, нарахування процентів по кредиту припиняється з наступного дня після настання такого терміну.

Повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком платежів або достроково, відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше остаточного терміну повернення кредиту, встановленого відповідно до цього договору.

Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений Договір споживчого кредиту у належній формі та погоджені всі його істотні умови.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір раніше не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що відповідачем було активовано видану йому картку та останній активно користувалася виданою йому карткою, отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви та випискою з особового рахунку відповідача, тобто відповідач фактично виконував умови укладеного договору.

Також судом встановлено, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, перерахувавши на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 26 000.00 грн., що підтверджується випискою із рахунку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уклавши із акціонерним товариством «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» Договір про споживчий кредит та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 22.06.2021 року складає: 33 060 грн., 87 коп., яка складається з наступного:

- 25 130.32 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом).

- 4 441.08 грн., проценти за користування кредитом;

- 306.77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 62.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

- 1 221.78 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 255.97 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доказів повернення кредиту на час розгляду справи сторонами суду не надані, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту та відсотках та штрафних санкціях. Так як така відповідальність передбачена умовами укладеного кредитного договору і відповідач підписавши заяву про приєднання, Договір споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту та отримавши кредитні кошти погодився з нею.

Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ " ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ ", відповідач заперечень відносно позову до суду не подав.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним з позивачем Договором про споживчий кредит від 17 серпня 2020 року, яка виникла станом на 22.06.2021 року в загальній сумі 33 060 грн., 87 коп., яка складається з наступного:

- 25 130.32 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом).

- 4 441.08 грн., проценти за користування кредитом;

- 306.77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 62.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

- 1 221.78 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 255.97 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», представник ТРЕПШИНА Катерина Олександрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит - задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (юридична адреса: 49107 м. Дніпро вул. Гагаріна, 115, ), представник позивача ТРЕПШИНА Катерина Олександрівна, заборгованість за укладеним Договором про споживчий кредит №564/0364 від 17 серпня 2020 року, яка виникла станом на 22 червня 2021року в загальній сумі 33 060 (тридцять три тисячі шістдесят) грн., 87 коп., яка складається з наступного:

- 25 130.32 грн., заборгованість за основним боргом (кредитом).

- 4 441.08 грн., проценти за користування кредитом;

- 306.77 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 62.36 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

- 1 221.78 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 255.97 грн.,, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (юридична адреса: 49107 м. Дніпро вул. Гагаріна, 115, ) - 2270.00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.11.2021 року

Суддя ПЕТРЮК Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 30.11.2021 року

Дата набрання законної сили: 30.12.2021 року