Справа № 132/2078/14-ц
Ухвала

Іменем України

11 травня 2021 року місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання КУЛИК Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Калинівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить скасувати йому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлене ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2014 року в справі № 132/2078/14-ц. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2014 року в цивільній справі № 132/2078/14-ц, його було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, до повного виконання ним зобов`язань за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у цивільній справі №2-881, за яким з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2006р. і до досягнення ними повноліття. Підставою для цього обмеження, як зазначено в мотивувальній частині судового рішення, була заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 6988,93грн., яка на даний час повністю погашена. Аліменти сплачуються у повному обсязі, заборгованості не існує, про що свідчить довідка Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 20.04.2021р. №1118/18.6-25. Оскільки підстава тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відпала, у зв`язку із виконанням своїх зобов`язань за сплати аліменти, просить задовольнити подану ним заяву.

У судове засідання сторони судового провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в передбаченому законом порядку, із запереченнями проти задоволення поданої заяви не звертались.

Дослідивши матеріали судової справи, вивчивши зміст поданої заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та додані до неї письмові документи, суд дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2014р. у цивільній справі № 132/2078/14-ц за поданням старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Пилипчук Ю.С. про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань, яка в передбаченому законом порядку 16.07.2017р. набрала законної сили, заборонено ОСОБА_1 виїзд за кордон України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до повного виконання ним своїх зобов`язань.

Як вбачається з мотивуваьної частини даного судового рішення, підставою для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України, було невиконане ним зобов`язання за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у цивільній справі №2-881, за яким з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2006р. і до досягнення ними повноліття, а саме наявність заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 6988,93грн.

Вказана заборгованість згідно довідки Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 20.04.2021р. № 1118/18.6-25, була сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі, заборгованість по аліментам станом на 20.04.2021р. відсутня.

Натомість через наявність відомостей щодо ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2014р. у цивільній справі № 132/2078/14-ц, в базі Державної прикордонної служби України, заявник позбавлений можливості виїхати за межі України, про що свідчить Рішення інспектора прикордонної служби-майстра 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) відділу прикордонної служби «Шегині» (тип Б) Львівського прикордонного загону ст.прапорщика ОСОБА_5 про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, а тому вимушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Таким чином, через обмеження у праві виїзду за межі території України, заявник ОСОБА_6 позбавлений можливості виїхати на роботу до Республіки Польща, зокрема з метою отримання відповідного доходу (заробітку), зокрема для забезпечення свого обов`язку щодо сплати аліментів, присуджених за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у цивільній справі № 2-881.

Доказів, які б давали підстави вважати, що він має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України, відсутні.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою " Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням та для постановлення ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2014р. у цивільній справі № 132/2078/14-ц, було невиконане ОСОБА_1 зобов`язання за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області у цивільній справі № 2-881, за яким з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2006р. і до досягнення ними повноліття, а саме наявність заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 6988,93грн., яка на даний час погашена у повному обсязі, та заборгованість станом на 20.04.2021р. відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстава для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.07.2014р. у цивільній справі №132/2078/14-ц, відпада, у зв`язку із повним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому заява є вмотивованою та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, кпереучись ч.6 ст.259, ч.ч.1, 6 ст.268 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Калинівський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю села Котюжинці Калинівського району Вінницької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яке встановлене ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 липня 2014 року в справі № 132/2078/14-ц.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не бути вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя