Справа № 643/8301/21
Провадження № 2/643/3941/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ Акцент Банк , треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області про визнання виконавчого напису № 22160 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ Акцент Банк , треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області про визнання виконавчого напису № 22160 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню

Ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач разом із позовною заявою подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору посилаючись на таке.

До Московського районного суду м.Харкова позивачем подана позовна заява про визнання виконавчого напису № 22160 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню. Майновий стан позивача не дозволяє сплатити повністю судовий збір, у зв`язку з накладенням арешту приватним виконавцем Єфімовим Д.О. 31.01.2021 року на всі її банківські рахунки. Заробітна плата це єдиний її дохід, з чоловіком позивачка не проживає більше двох років. На утриманні у позивачки малолітня дитина - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько пенсіонер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( довідку про склад сім`ї та копія свідоцтва про народження додається). Інших доходів в мене немає.

В якості правового обґрунтування підстав відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, позивачка посилаєтсья на ст. 136 ЦПК України. Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою звільнити її від сплати судового збору.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання,повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Окрім того, у п.З ч.І, ч.2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" також зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті..

Оскільки позивачка зараз не має коштів, щоб оплатити одразу суму судового збору, то вважає, що її майновий стан може обмежити її в праві гарантованому Конституцією України, а саме ст. 55 Права і свободи людини і громадянина захищаються судом та на підставі вищенаведеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.136 ЦПК України, п.З ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» просить суд звільнити позивачку від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису № 22160 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви та клопотання про звільнення від сплати судового збору, дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову з наступних причин.

Законом України «Про судовий збір» зокрема ст. 4 визначені ставки судового збору, який сплачується за подання до суду вимоги не майнового характеру фізичною особою, яка становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру позивачем не сплачено.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже, позивачем не сплачено судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру та не надано доказів, що позивач має пільги щодо сплати судового збору, що визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суду має бути надана квитанція про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру в сумі визначені на момент подання позову, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, або надання документів, які підтверджують наявність пільг для звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, не містить достатніх доказів, які б свідчили про неможливість здійснення дій по оплаті судового збору.

Крім того, відстрочення, розстрочення, зменшення розміру оплати судового збору або звільнення від його сплати є правом, а не обов`язком суду, а предметом даного позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки позивачем не наведено обґрунтованих доводів і не надано належних доказів на підтвердження її важкого матеріального стану, що перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку розмірі. Долучені до клопотання дані про блокування рахунків у банку, довідка про склад сім`ї, свідоцтво про народження її сина, надана позивачем, не свідчить про те, що у ОСОБА_1 відсутні інші джерела доходу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що розмір судового збору, який вона має сплатити, перевищує 5 % розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного суду від 11.11.2020 року у справі № 9901/77/20.

Докази надані в обгрунутвання доводів клопотання про звільнення від сплати судового збору, а саме: свідоцтво про народження сина та наявність батька похилого віку, не проживання разом із чоловіком, арешт рахунку на якій знаходяться кошти заробітної плати, не є достатніми для доказування скрутного матеріального становища позивача, оскільки у позивача можуть бути інші види доходів і для перевірки майнового стану позивачки, суду необхідно надати довідку про доходи за попередній календарний рік, для того щоб суд міг пересвідчитися про майновий стан позивачки та відустність у неї інших доходів.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський Суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, які зазначені у частині 4 статті 177 ЦПК України та вважає за необхідне залишити її без руху, надавши позивачу десятиденний строк для усунення вищевказаних недоліків, шляхом сплати судового збору.

Керуючись ст. 19, 20, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ Акцент Банк , треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області про визнання виконавчого напису № 22160 від 03.02.2021 року приватного нотаріуса Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник