233 № 233/5297/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши цивільну справу окремого провадження № 233/5297/20 за заявою ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ), заінтересована особа Головне управління ДМС в Донецькій області (представник - Шморгун Марина Григорівна) «про встановлення факту, що має юридичне значення»,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить:
- встановити факт постійного проживання його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року;
- встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити особу заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації;
- встановити факт перебування у громадянстві колишнього СРСР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, відповідно до паспорта громадянина СРСР серії НОМЕР_1 , виданого Глубокінським відділом міліції відділу внутрішніх справ Каменського міськвиконкому Ростовської області,
Він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації.
12.04.1983 він отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 , виданий Глубокінськім відділом міліції відділу внутрішніх справ Каменського міськвиконкому Ростовської області.
У 1986 році він переїхав на постійне місце проживання на територію сучасної України до Донецької області, де з 25 травня 1987 року до 02 листопада 1987 року він працював у совхозі «Берестовий» у відділенні № 4 слюсарем 4 розряду, починаючи з 03 квітня 1991 року до 19 квітня 1994 року у совхозі «Берестовий» у відділенні № 4 скотарем.
З 30 серпня 1990 року до 16 вересня 1992 року він був зареєстрований у селищі Ілліча (з 2016 року - Іллінівка) Костянтинівського району Донецької області.
Таким чином, документально підтверджується факт того, що станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року він мешкав на території України у Донецькій області.
Починаючи з 1993 року, він мешкає однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без укладення шлюбу.
Паспорт він втратив приблизно у 1993-1995 р.р.
Неодноразово за місцем постійного мешкання він звертався до Костянтинівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області з метою оформлення паспорта громадянина України, останнього разу - у 2020 року, проте отримав відповідь про неможливість документувати його паспортом громадянина України у зв`язку з тим, що його особу не встановлено, а також не встановлено належність до громадянства України.
На сьогоднішній день, починаючи з 23 травня 2008 року, він мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
За положеннями діючого законодавства органи міграційної служби наділені повноваженнями збирати наявну інформацію щодо ідентифікації особи та документів що підтверджують її громадянство. Разом з цим, Порядок передбачає необхідність надання рішення суду про встановлення особи для осіб, яких не було ідентифіковано за результатами проведення процедури ідентифікації особи.
Заінтересованою особою було проведено процедуру встановлення його (заявника) особи, проте було вказано на неможливість встановити особу заявника та рекомендовано звернутись до суду для встановлення особи заявника.
Крім того, як зазначено вище, відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Він отримував паспорт зразка колишнього СРСР.
У зв`язку з тим, що оригінал паспорта ним втрачено, а Форма 1 знаходиться на території Російської Федерації та не може бути надана йому, у зв`язку з тим, що містить службову інформацію та є документом службового користування, йому необхідно встановити факт належності до громадянства колишнього СРСР в судовому порядку.
У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням зазначених вище обставин, неможливо встановити факт проживання, а також його (заявника) особу та належність його (заявника) до громадянства колишнього СРСР.
Від встановлення зазначених фактів залежить можливість реалізувати передбачене Законом право особи звернутися до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України».
Судовою ухвалою від 02 грудня 2020 року відкрите провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.25).
Заявник та представник заявника ОСОБА_2 у судовому засідання заявлені вимоги підтримали у повному обсязі за наведених у заяві підстав.
Представник заінтересованої особи Головного управління ДМС в Донецькій області Шморгун М. Г. у судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала за підстав, наведених у письмових поясненнях, зауваживши на такому:
ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду з метою отримання паспорта громадянина України.
Згідно з п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України;
б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи т про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянств колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначенні факт);
в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
В якості письмових доказів заявником було надано копії:
-листа Комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області» № 01-24/159 від 31.07.2020 про стаж на ім`я ОСОБА_1 , 1959 р.н., з травня по листопад 1987 року, з квітня 1991 року по квітень 1994 року у радгоспі «Берестовий»;
-архівного витягу Комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області» № 07-02/177 від 31.07.2020;
-наказу № 97-к від 25.05.1987 про прийняття ОСОБА_1 у відділення № 4 слюсарем 4 розряду радгоспу «Берестовий» з 25.05.1987;
-наказу № 209-к від 10.11.1987 про звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря відділення № 4 радгоспу «Берестовий» з 02.11.1987;
-наказу № 36-к від 02.04.1991 про прийняття ОСОБА_1 скотарем відділення № 4 радгоспу «Берестовий» з 03.04.1991;
-наказу № 48-к від 20.04.1994 про звільнення ОСОБА_1 з посади скотаря відділення № 4 радгоспу «Берестовий» з 19.04.1994;
-особових карток від 23.05.1987 та 02.04.1991 на ім`я ОСОБА_1 ;
-довідки № 1380 від 08.09.2020 Комунального підприємства «Служба єдиного замовника», виданої на ім`я ОСОБА_1 , в якій зазначено: місце реєстрації відсутнє; проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.05.2008 по теперішній час;
-форми А (картка прописки) на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, наразі видача та зберігання таких форм чинним законодавством не регламентовано, та не можуть бути доказом, які можуть підтвердити факт постійного проживання у минулому.
Стосовно свідків, які можуть підтвердити факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, слід зазначити, що свідчення осіб мають юридичну силу виключно, якщо вони будуть допитані в якості свідків при розгляді справи судом, за обов`язковою умовою, що вони документально підтвердять своє проживання на території України на період, що розглядається, та знайомство із заявником.
У ОСОБА_1 відсутній паспорт громадянина колишнього СРСР, тому для мети, зазначеної у заяві, вважає за доцільне внести в рішення суду інформацію стосовно належності до громадянства колишнього СРСР та факт документування вищевказаної особи паспортом колишнього СРСР і вказати серію, номер та ким і коли виданий документ.
ГУ ДМС у Донецькій області користуючись своїм правом, передбаченим ЦПК, ознайомившись з письмовими доказами, які були надані суду заявником, вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991, може певною мірою підтверджуватися наданими письмовими доказами (письмові пояснення на а.с.31-34).
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає такого висновку:
Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За положеннями п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно з п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:
а) заяву про встановлення належності до громадянства України;
б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);
в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Судом установлено:
12.04.1983 Глубокінськім відділом міліції відділу внутрішніх справ Каменського міськвиконкому Ростовської області був виданий паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації.
Станом на 1987 рік ОСОБА_1 постійно проживав на території України у с. Ілліча (з 2016 року с. Іллінівка Костянтинівського району Донецької області), з 25 травня 1987 року до 02 листопада 1987 року працював в Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспі «Берестовий» Донецького виробничого об`єднання плодоовочевих радгоспів Донецького агропромислового комітету, у відділенні тваринництва № 4 слюсарем 4 розряду; з 03 квітня 1991 року по 19 квітня 1994 року в Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспі «Берестовий» імені 50-річчя Великого Жовтня Донецької агроторгової фірми «Плодоовоч», у відділенні тваринництва № 4 скотарем.
З 30 серпня 1990 року до 16 вересня 1992 року ОСОБА_1 був зареєстрований у селищі Ілліча (з 2016 року - с. Іллінівка Костянтинівського району Донецької області).
Зазначені обставини підтверджуються Архівним витягом Комунальної установи «Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області від 31.07.2020 за № 07-02/177 (а.с.13) з доданими до нього копіями таких документів як:
-наказ № 97-к від 25.05.1987 Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспу «Берестовий» Донецького виробничого об`єднання плодоовочевих радгоспів Донецького агропромислового комітету про прийняття на роботу ОСОБА_1 у відділення № 4 слюсарем 4 розряду з 25.05.1987 (а.с.14);
-наказ № 209-к від 10.11.1987 Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспу «Берестовий» Донецького виробничого об`єднання плодоовочевих радгоспів Донецького агропромислового комітету про звільнення ОСОБА_1 - слюсаря відділення № 4 радгоспу «Берестовий» з 02.11.1987 (а.с.15);
-особова картка ОСОБА_1 від 23.05.1987 (а.с.16);
-наказ № 36-к від 02.04.1991 Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспу «Берестовий» імені 50-річчя Великого Жовтня Донецької агроторгової фірми «Плодоовоч» про прийняття на роботу ОСОБА_1 скотарем відділення № 4 тваринництва радгоспу «Берестовий» з 03.04.1991 (а.с.17);
-наказ № 48-к від 20.04.1994 Ордена Трудового Червоного Прапору радгоспу «Берестовий» імені 50-річчя Великого Жовтня Донецької агроторгової фірми «Плодоовоч» про звільнення ОСОБА_1 з посади скотаря відділення № 4 тваринництва радгоспу «Берестовий» з 19.04.1994 (а.с.18);
-особова картка ОСОБА_1 від 02.04.1991 (а.с.19);
а також карткою форми А (картка прописки), згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області, документований Глубокінськім відділом міліції відділу внутрішніх справ Каменського міськвиконкому Ростовської області паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 12.04.1983, був зареєстрований по АДРЕСА_2 з 30 серпня 1990 р. по 16 жовтня 1992 р. (а.с.22).
Таким чином, документально підтверджується факт того, що станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області, мешкав на території України у Донецькій області.
Ці обставини підтверджені також показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які засвідчили також і той факт, що заявник і є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з 1986 року постійно проживав у с. Ілліча у теперішній час АДРЕСА_2 зі співмешканкою ОСОБА_6 , а після її смерті, з 1993 року і дотепер з ОСОБА_3 .
Додатково свідок ОСОБА_4 пояснила, що з 1986 року до початку середини 1990-х р. заявник працював на складі 4-го відділення радгоспу «Берестовий» під її керівництвом.
Додатково свідок ОСОБА_5 пояснила, що з 1986 року до початку середини 1990-х р. разом із заявником працювала у радгоспі «Берестовий»: вона дояркою, він скотарем.
Додатково свідок ОСОБА_3 пояснила, що із заявником вона познайомилася, коли на початку 1990-х років була керівником неофіційної самоорганізованої спілки односельців по випасу крупної рогатої худоби і приймала пастухом заявника, який пред`являв їй свій паспорт, за яким він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Невдовзі заявник паспорт загубив. Починаючи з 1993 року дотепер, вони із заявником мешкають однією сім`єю без укладення шлюбу.
Факт роботи свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у радгоспі «Берестовий» в означений ними період підтверджений копіями трудових книжок останніх (а.с.60-62,63-64).
Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених вимог, судом враховані положення наведеного вище законодавства, встановлені судом факти, а також та обставина, що в іншому, аніж судовому порядку заявник не може підтвердити свою особу та факт постійного його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.
Так з листа Костянтинівського міського відділу Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби за №1402.49-502/1402.49.1-20 від 28.05.2020 (а.с.11) вбачається, що заявник звертався з відповідною заявою до Відділу з приводу документування паспортом України, у чому йому було відмовлено з таким мотивуванням:
«На підставі п.п.41,74 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорту громадянина України, затвердженого ПКМУ №302 від 25.03.2015, проведено перевірку за державними та єдиними реєстрами, надіслано запити до:
-відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області;
-сектору інформаційної підтримки Костянтинівського ВП Бахмутського відділу ГУНП України в Донецькій області;
-відділу ведення ДРВ Костянтинівської міської ради;
-Іллінівської сільської ради;
-головних управлінь ДМС України в областях та місті Києві, на які надійшли відповіді.
Повідомляю, що справу по встановленню Вашої особи за результатами перевірок на підставі п.63, п.п.3 та п.п.5 п.100 Порядку, закрито, прийнято рішення про відмову в оформленні Вам паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що Вашу особу не встановлено, а також не встановлено Вашу належність до громадянства України.
На підставі п.101 Порядку, Ви маєте право повторно звернутися до Костянтинівського МВ ГУ ДМС України в разі усунення обставин, у зв`язку з якими було відмовлено в оформленні паспорта.
Принагідно повідомляю, що Вам необхідно надати рішення суду, яким підтверджується факт Вашого постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 для підтвердження належності до громадянства України, відповідно до ч.1,2 ст.3 першої редакції Закону України «Про громадянство України», а також згідно з пп.5 п.46 Порядку, - рішення суду про встановлення Вашої особи, оскільки за результатами проведення процедури встановлення особи, Вашу особу не встановлено».
Тож в частині вимог встановлення факту, у відповідності до якого слід вважати встановленою особу заявника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації, а також факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, заява є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.
У частині вимог встановлення факту перебування у громадянстві колишнього СРСР у задоволенні заяви належить відмовити, з огляду на таке:
Відповідно до ст.70 Конституції (Основного Закону) Союзу Радянських Соціалістичних Республік 1977 року, Союз Радянських Соціалістичних Республік - єдина союзна багатонаціональна держава, утворена, зокрема на основі принципу добровільного об`єднання рівноправних радянських соціалістичних республік.
Стаття 71 Конституції СРСР 1977 року передбачала, що у СРСР об`єднувалися, зокрема Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка, Українська Радянська Соціалістична Республіка.
Стаття 33 Конституції СРСР 1977 року встановлювала в СРСР єдине союзне громадянство. Кожен громадянин союзної республіки вважався громадянином СРСР.
Оскільки ОСОБА_1 , згідно з наявними у справі вище згадуваними доказами, був документований паспортом, виданим Глубокінськім відділом міліції відділу внутрішніх справ Каменського міськвиконкому Ростовської області - за належністю до Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки (що є загальновідомим фактом), тож за визначенням він був громадянином колишнього СРСР, що окремого судового рішення не потребує.
Тож у цій частині у задоволенні заяви належить відмовити.
З огляду на наведене, заява є такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд
Встановити факт, у відповідності до якого вважати встановленою особу заявника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабарда Красноуфімського району Свердловської області Російської Федерації, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.
В іншій частині вимог у задоволенні заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя