ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 636/68/19
Провадження № 2/636/313/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту мешкання однією сім`єю, визнання права власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив встановити факт його мешкання однією сім`єю з ОСОБА_6 , яке складає у часі понад 5 років до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням уточнених позовних вимог 30.08.2019, де був залучений третьою особою ОСОБА_7 , позивач просив встановити факт його мешкання однією сім`єю з ОСОБА_6 , яке складає у часі понад 5 років до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити черговість спадкування та допустити до успадкування Ѕ частки будинку, визнати за ним право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка доводилась дружиною дядька позивача ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на майно, що складається з Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 (колишня адреса- АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 ). Спадкоємцем за законом другої черги є рідний племінник ОСОБА_6 - відповідач у справі (за правом представлення замість його матері ОСОБА_9 ). Позивач у листопаді 2018 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання спадку після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , заяву зареєстровано за № 2171/02-17. З листа нотаріуса від 12.11.2018 за № 4792/02-31 він довідався, що за спадком також звернувся ОСОБА_4 , відповідач у справі, у зв`язку з чим у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом позивачу відмовлено.

В обґрунтування позивач зазначає, що має право на спадщину, як спадкоємець четвертої черги, оскільки тривалий час мешкав у будинку та доглядав за дядьком і тіткою, здійснював усі необхідні дії для забезпечення їх обох, мешкав однією сім`єю із ОСОБА_6 та забезпечував гідні умови її існування після смерті чоловіка до часу смерті останньої, зокрема, навесні 2010 року та у 2018 році разом зі своєю дружиною супроводжував спадкодавицю у лікарню, доглядав після перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, придбавав ліки та продукти харчування, допомагав у побуті, в тому числі сплачував комунальні платежі, прибирав домівку, виписував періодичні видання, готував їжу, доглядав за одягом, туалетом, обробляв земельну ділянку. За таких обставин вважає, що фактично вів з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 сумісне господарство на протязі останніх понад 5 років. Крім того, здійснював поховання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та дотепер продовжує опікуватися будинком, підтримуючи належний житловий стан будівлі. За підрахунком позивача його витрати на потреби ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за період з 2011 року до 2018 року, тобто за 8 років, склали 22284,37 грн.

Водночас, позивач вказує, що є співвласником спірного спадкового будинку, оскільки 29.03.2019 року він та його батько ОСОБА_7 , третя особа у справі, оформили права власності на Ѕ частку цього будинку (по ј кожен) після смерті матері позивача ОСОБА_10 . ОСОБА_10 успадкувала вказану частку ще в 2015 році після смерті її батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Разом із цим, рівнозначну Ѕ частку цього ж будинку успадкував брат ОСОБА_10 ОСОБА_8 , тобто чоловік ОСОБА_6 , проте, своїх спадкових справ за життя документально не оформлював, близько десяти останніх років за місцем реєстрації мешкав разом з дружиною ОСОБА_6 , яка після смерті чоловіка фактично успадкувала його Ѕ частку, з приводу якої наразі й виник спір.

Ухвалою від 18.01.2019 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Водночас, задоволено клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті, останнього звільнено від сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі за позовом.

Від представника відповідача до суду надійшли відзиви на позов в первинній та уточненій редакціях, в яких останній заперечував проти задоволення позову, беручи до уваги наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після якої відкрилася спадщина, що складається з Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно ОСОБА_6 за життя набула в порядку ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання фактично прийняла спадщину як спадкоємець першої черги (дружина), постійно проживаючи в цьому будинку з чоловіком у зареєстрованому шлюбі на час відкриття спадщини.

ОСОБА_4 , відповідач у справі, є спадкоємцем другої черги після смерті рідної тітки ОСОБА_6 , яка доводилась рідною сестрою його матері ОСОБА_9 (дошлюбне прізвище обох - ОСОБА_9 ). Відповідач вчасно звернувся до нотаріальної контори задля оформлення спадкових прав на майно після смерті своєї тітки ОСОБА_6 . Всупереч зазначеному у позові, позивач звернувся за спадком лише після ОСОБА_6 , підтвердження факту звернення останнього за спадком після ОСОБА_8 суду не надані.

У відзиві також зазначено, що судовий порядок зміни черговості застосовується за умови попередньої доведеності наявності підстав для спадкування за законом, тобто віднесення позивача до будь-якої з черг спадкоємців. Втім, позивачем не доведено факту його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_6 впродовж не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, тобто з 01.04.2013 року по 01.04.2018 року, а також медичних документів щодо тривалого перебування спадкодавиці в безпорадному стані, у зв`язку з яким остання могла потребувати сторонньої допомоги. Між цим, ОСОБА_6 користувалась послугами Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чугуївської міської ради Харківської області, куди взята на облік за заявою відповідача, який опікувався її долею, в той час, як фактичної допомоги та підтримки від позивача не отримувала.

З наданих позивачем квитанцій не вбачається, що саме він за власний кошт ніс витрати за періодичні видання для чоловіка спадкодавиці та за комунальні послуги, споживачем яких була ОСОБА_6 . Фіскальні та товарні чеки на медикаменти не доводять факту придбання їх саме для ОСОБА_6 за рахунок позивача. Квитанції про витрати на поховання не доводять факту здійснення позивачем матеріального забезпечення спадкодавця та надання іншої допомоги впродовж тривалого часу. Наведене у позові беззаперечно не визначає джерела походження грошових коштів, за які задовольнялися потреби спадкодавиці, а квитанції на ім`я ОСОБА_8 не мають взагалі жодного відношення до спадкодавиці ОСОБА_6 , а відтак, доказового значення у цій справі не набувають. За таких умов, позивачем не доведено підстав для визнання його спадкоємцем четвертої черги та застосування до спірних правовідносин інституту «зміни черговості одержання права на спадщину».

Ухвалою суду від 03 березня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзивах.

Третя особа ОСОБА_7 про день, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку позивача, його представника та представника відповідача, а також пояснення свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємному зв`язку, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка доводилась дружиною дядька позивача та рідною тіткою відповідача, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 03.04.2018 року, актовий запис № 167 (а.с.13).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. У власність вказане майно ОСОБА_6 набула в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, у відповідності до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийнявши після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , який згідно зі свідоцтвом про смерть від 10.12.2014 року, актовий запис № 482, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебування у шлюбі ОСОБА_6 з ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про одруження від 27.04.1968 року, запис за № 70 (а.с.12, 70).

В свою чергу, її чоловік ОСОБА_8 отримав спірне майно у власність в порядку спадкування за законом після смерті батьків: ОСОБА_11 , 1910 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , 1914 р.н., померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . З приводу вказаної частки й виник спір між сторонами справи.

Співвласниками іншої Ѕ частини цього домоволодіння, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2019, виданого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (спадкова справа № 489/2016р., зареєстровано в реєстрі за № 1-689) та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 161577943 від 29.03.2019 року, є ОСОБА_1 , позивач у справі, та його батько ОСОБА_7 , третя особа у справі (по ј кожен) (а.с.103). Вказані частки останні успадкували після смерті ОСОБА_10 , матері позивача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2015 року, виданим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (спадкова справа № 430/2015, зареєстровано в реєстрі за № 1-1265), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.06.2015, виданим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (спадкова справа № 97/2008 р., зареєстровано в реєстрі за № 1-1267) (а.с.8).

У технічному паспорті, копія якого надана позивачем, власниками спірного житлового будинку станом на 06.12.2018 зазначені ОСОБА_11 (1/2) та ОСОБА_10 (1/2) (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_6 за спадком у виді Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 вчасно звернулися позивач та відповідач, інших спадкоємців за законом у померлої немає, що підтверджується листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.11.2018 за № 4979/02-14 (а.с. 10).

Факт заведення спадкової справи підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54030441 від 12.11.2018 (а.с.14).

Втім, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2018 року, виданої завідуючою Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно з підстав відсутності родинного зв`язку зі спадкодавцем (а.с.11). Заповітів спадкодавиця не залишала.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що він є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки проживав разом із спадкодавицею однією сім`єю понад п`ять років.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 як найменш 5 останніх років до часу смерті мешкала за адресою розташування спірного майна, тобто по АДРЕСА_1 . Втім, позивач зареєстрований та постійно проживав впродовж всього цього часу по АДРЕСА_4 . Крім того, вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші, викликані за клопотанням позивача. В цьому сенсі суд критично ставиться до доказу, наданому позивачем, а саме довідки, виданої 15.12.2018 року головою вуличного комітету № 19 «Чайка» ОСОБА_37 (а.с.15), оскільки наведені в ній відомості про фактичне місце проживання позивача впродовж останніх п`яти років до дня смерті спадкодавиці суперечать іншим матеріалам справи та поясненням свідків позивача.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

За змістом ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.3 ст. 1266 ЦК України).

По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1259 ЦК України, визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно дост.ст.1261 - 1265 ЦК України.

Підставами для зміни черговості є сукупність наступних юридичних фактів:

1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Судом встановлено та не заперечується сторонами справи, що відповідач є спадкоємцем другої черги після смерті рідної тітки ОСОБА_6 , яка доводилась рідною сестрою його матері ОСОБА_9 . Родинний зв`язок підтверджується листом Державного архіву Харківської області від 16.07.2019 за № 01-29/З-226, архівною довідкою № 01-29/З-226 та актовим записом про народження ОСОБА_17 , листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах від 03.07.2019 за № 1427/15.14/04-05 (а.с.70) та свідоцтвом про народження відповідача серія НОМЕР_1 , виданим 07.05.1982 року, актовий запис № 165, свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_9 (батьками відповідача), виданим 04.06.1981 Відділом ЗАГСу Чугуївського міськвиконкому Харківської області, актовий запис №136 (а.с.68, 69).

Разом з цим, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги з підстав проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті останньої, тобто з 01.04.2013 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем суду не надано.

Так, допитані судом свідки на стороні позивача ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 повідомили, що періодично бачили позивача та його дружину в будинку ОСОБА_6 , який косив траву, прибирав сніг, допомагав на городі, прав якісь речі, відвозив ОСОБА_6 до лікарні, приносив їжу. Проте, жоден з них не володів інформацією, за чиї кошти забезпечувались потреби спадкодавця, а певну інформацію вказані свідки надавали з чужих слів. З пояснень вказаних свідків вбачається, що однією сім`єю позивач з ОСОБА_6 ніколи не мешкав, а лише періодично приходив до її будинку, в якому останньому належить частка. ОСОБА_6 час від часу зверталася по допомогу до цих свідків та інших сусідів, які для неї купували продукти харчування. В тому числі, свідки повідомляли, що бачили в будинку ОСОБА_6 сусідку ОСОБА_23 та соціального працівника. Самостійного догляду ОСОБА_6 за собою, приготування нею їжі, прибирання, пересування вказані свідки не заперечували, повідомили, що періодично бачили її на городі та на подвір`ї. Свідки також повідомили, що вперше ОСОБА_6 через травму шийки стегна потрапила до лікарні ще за життя свого чоловіка ОСОБА_8 років 8-10 тому, його догляд за дружиною останні не заперечували, вдруге у лікарні ОСОБА_6 опинилася вже в 2018 році у зв`язку із онкозахворюванням, про будь-які інші захворювання не обізнані.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що позивач, мешкаючи неподалік, почав відвідувати ОСОБА_6 день через день лише з того моменту, коли остання захворіла, важка ОСОБА_6 зі слів останньої була лише один-два роки до смерті, похованням займалися тітки спадкодавиці, позивач та його дружина, проте, за які кошти, вказаний свідок не обізнаний. Також, ОСОБА_14 повідомила, що зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що гроші 1-2 рази передавав відповідач.

Свідок ОСОБА_24 , будучи родичом позивача, зазначив суду, що останній виріс в будинку ОСОБА_6 , в подальшому відвідував її, відвозив до лікарні, лікував, доглядав за городом, сплачував комунальні послуги. Свідок вказав, що бачив ОСОБА_6 декілька разів з палицею в автобусі, 2-3 роки остання пересувалася на милицях, кожного дня вказаний свідок приїздив до ОСОБА_6 , заглядав у холодильник, який був повним.

Допитана свідок ОСОБА_25 пояснила суду, що позивач та його дружина, яка працювала з нею в дитячому відділенні лікарні, до якої двічі потрапляла ОСОБА_6 , доглядали за останньою в лікарні: вперше - років 10 тому, вдруге - в 2018 році в хірургічному відділенні через хворобу кишечнику, лікарню ОСОБА_6 залишила на своїх ногах. Більше ОСОБА_6 вказаний свідок не бачила, про її стан здоров`я з позивачем не спілкувалася. Відомостей про безпорадний стан ОСОБА_6 даний свідок на питання представника позивача та представника відповідача не повідомляла.

Допитана свідок ОСОБА_26 повідомила суду, що працювала з дружиною позивача, підтримуючи дружні стосунки з ОСОБА_27 , десь 4 рази за 1,5 місяці в 2018 році, коли ОСОБА_6 вже лежала через онкозахворювання, була разом з ОСОБА_27 в гостях у ОСОБА_6 та особисто бачила, як в той час позивач прав «лохміття» після операції, а його дружина доглядала за ОСОБА_6 , готувала їжу, прибирала, разом з ОСОБА_27 збирали горіхи, а позивач на городі бур`ян рвав та копав. Зі слів вказаного свідка 2-3 рази позивач з дружиною витрачали на ОСОБА_6 свої гроші, коли оперували ОСОБА_6 , разом з цим, користувалися її пенсією.

Допитана свідок ОСОБА_28 , колишній соціальний співробітник, показала суду, що з 22.12.2017 по 05.04.2018, коли ОСОБА_6 перебувала на обліку в Територіальному центрі, 2 рази на тиждень приходила до неї, проводячи в будинку близько години. Зі слів ОСОБА_6 вказаному свідку відомо, що її хтось відвідував, для неї готував, все це робилось племінниками. Особисто вказаний свідок бачив позивача та його дружину в будинку ОСОБА_6 за цей час 3 рази, також з ОСОБА_27 спілкувалась по телефону, коли ОСОБА_6 перебувала в лікарні. До лютого 2018 року ОСОБА_6 самостійно переміщувалась з кімнати до кухні з палицею, на стулці, завжди була охайна та чиста.

Допитана судом свідок ОСОБА_16 пояснила, що працювала з позивачем, який в період часу з 2010 по 2018 рік мешкав з нею по сусідству в одному будинку по АДРЕСА_4 , обізнана, що ОСОБА_6 двічі потрапляла до лікарні, де за нею доглядали позивач та його дружина. Особисто з ОСОБА_6 , вона не спілкувалась, за які кошти відбувалось лікування останньої їй не відомо, про її життя, догляд за нею та матеріальне забезпечення після виписки з лікарні, а також фізичний стан впродовж останніх 5 років до дня смерті ОСОБА_6 не обізнана.

Свідок ОСОБА_29 повідомив суду, що ОСОБА_6 жила сама, до її будинку періодично приходив позивач, особисто свідок відвідував будинок ОСОБА_6 2 рази на рік, тривалий час стосунків з нею не підтримував через сімейний конфлікт, відновили спілкування з нею лише після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , тобто після ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неодноразово бачив позивача в домоволодінні по АДРЕСА_1 , то прибираючим сніг, то сміття виставляючим. Свідок вказав, що останнім часом неодноразово відвозив ОСОБА_6 разом з сусідкою на кладовище, де остання прибирала могили родичів. Зі слів вказаного свідка, ОСОБА_6 завжди когось із сусідів просила сходити до магазину, проте готувала їжу самостійно, в межах домоволодіння також пересувалась самостійно.

Отже, жоден зі свідків позивача не повідомив про мешкання останнього однією сім`єю з ОСОБА_6 впродовж принаймні останніх 5 років до часу відкриття спадщини, напроти, показали суду, що ОСОБА_1 лише періодично відвідував її будинок, фактично мешкаючи за іншою адресою, неподалік, при цьому маючи в спірному будинку окрему кімнату, як співвласник. Водночас, всі вони повідомляли лише про два випадки впродовж часу 2010-2018 роки різних за характером захворювань у ОСОБА_6 (перелом шийки стегна та онкозахворювання кишки) із значним інтервалом у часі та перебування у зв`язку з цим ОСОБА_6 у лікарні (вперше - в 2010 році, вдруге - в 2018 році), з чого не вбачається тривалості захворювання та відповідно безпорадного стану спадкодавця, який вимагав сторонньої допомоги впродовж тривалого часу. Про істотне погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 вказані свідки зазначали лише в контексті онкозахворювання, що мало місце вже безпосередньо перед її смертю в 2018 році, до цього часу остання була досить активною та самостійною, а відтак, навіть факт потребування останньою сторонньої допомоги лише в 2018 році не є безумовною підставою для визнання безпорадності стану спадкодавиці впродовж тривалого часу, що підлягає доказуванню в даній справі з боку позивача.

Вивченням квитанцій, фіскальних та товарних чеків судом не встановлено, що вказані в них витрати за комунальні та медичні послуги, медикаменти, періодичні видання поніс саме позивач за власний рахунок, напроти, у фіскальних чеках за комунальні послуги платниками вказані ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_30 , за періодичне видання «Червона зірка» від 18.06.2014 - ОСОБА_8 , чек за крупу пшеничну від 29.07.2019 року на суму 65,00 грн. взагалі відношення до спадкодавця не має з огляду на дату здійснення платежу.

З квитанцій № 696868 від 09.12.2014 та № 1479894 від 31.03.2018 року неможливо встановити платника за ритуальні послуги та особу померлого, а з огляду на дату у квитанції за №1479894 суд приходить до висновку, що вказаний документ не має відношення до ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на наступний день після здійснення оплати за ритуальні послуги за вказаною квитанцією. З рахунку-фактури № 6 від 02.04.2018 вбачається, що кошти за поминальний обід при похованні ОСОБА_6 отримані від ОСОБА_27 , а не від позивача. До того ж, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 повідомили суду, що на поховання ОСОБА_6 та на пам`ятник для неї гроші передавав відповідач, піддавати сумніву такі пояснення підстав у суду немає, оскільки свідки приведені до присяги та надані ними відомості в цілому не суперечать матеріалам справи.

Суд розглядає справу лише в межах позовних вимог, що мають доводитися відповідними доказами, зокрема на підтвердження певного періоду часу, впродовж якого позивач міг проживати зі спадкодавцем однією сім`єю та матеріально забезпечувати спадкодавця, зокрема сплачувати за неї комунальні послуги, а відтак, суд не бере до уваги копії наданих позивачем квитанцій за комунальні послуги за період вже після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , тобто після 01.04.2018 року, оскільки доказового значення з огляду на предмет позову такі документи не мають та можуть свідчити лише про те, що позивач як співвласник спірного будинку після смерті ОСОБА_6 сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг.

З досліджених судом медичних документів, наданих позивачем, не вбачається перебування спадкодавця ОСОБА_6 в безпорадному стані впродовж тривалого часу, принаймні в період з 01.04.2013 року по 01.04.2018 року. Так, з виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1940 від 15.04.2010 року вбачається, що в лікарні ОСОБА_6 перебувала з 24.03.2010 року по 15.04.2010 року з діагнозом «застарілий закритий медіальний перелом шийки лівої стегневої кістки зі зміщенням», до цього часу працювала прибиральницею у комунальному закладі Чугуївського району. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 803 від 27.02.2018 встановлено, що ОСОБА_6 перебувала у лікарні з 19.02.2018 року по 27.02.2018 року, виписана з діагнозом «рак ректо-сігмоїдного відділу товстої кишки Т3N1Mx2 кл гр. Ускладнення: гостра кишкова непроходимість. Супутній діагноз: ІХС, діффузний кардіосклероз, СН ІІА із збереженою сістоличною функцією лівого шлуночка». Згідно з випискою -епікрізом з медичної карти стаціонарного хворого № 1464 від 13.03.2018 року ОСОБА_6 перебувала в лікарні з 27.02.2018 року по 13.03.2018 року з діагнозом «ускладнення захворювання: Відрив та евентерація накладенної трансверзостоми та тонкої кишки». Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 50 від 02.04.2018 причиною смерті була атеросклеротична хвороба серця. Жодна з виписок з медичної карти ОСОБА_6 не містить запису про те, що остання потребувала стороннього догляду, інших медичних документів встановленого зразку з цього приводу, а також на підтвердження тривалості вказаних або інших хвороб впродовж 2010-2018 років позивачем суду не надано.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що відповідач - спадкоємець другої черги, заперечує право позивача на спадщину.

Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, однак, наданих позивачем медичних документів недостатньо, оскільки такі документи доводять тільки перебування спадкодавця в лікарні за період з 2010 року по 2018 рік лише тричі. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 200/21452/15-ц.

Водночас, з пояснень допитаних судом свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_31 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 убачається, що відповідач, будучи племінником ОСОБА_6 , опікувався тіткою, матеріально забезпечував, мешкаючи в іншій країні, систематично передавав для тітки гроші через своїх друзів, підтримував з нею родинні стосунки, коли приїздив до м.Чугуїв, відвозив на обстеження до лікарів та саме за його заявою тітку було взято на облік до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чугуївської міської ради.

Крім того, свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_33 та ОСОБА_32 повідомили суду, що досить часто відвідували ОСОБА_6 , під час спілкування остання неодноразово скаржилась їм на позивача, який забирав в неї гроші, лаявся на неї за витрачання належних їй грошей на ремонт будинку, нічого безкоштовно заради отримання спадщини не робив, не сплачував за операції та лікування, брав з неї оплату навіть за якісь роботи у домоволодінні та хліб. Вказані свідки заперечували безпорадний стан ОСОБА_6 впродовж останніх 5 років до дати її смерті, зазначаючи, що спадкодавиця самостійно доглядала за собою та забезпечувала свої потреби, лише періодично звертаючись за допомогою до сусідів, готувала їжу, прала свої речі, займалася консервацією, прибирала листя на подвір`ї та вцілому підтримувала порядок в будинку, навіть здійснюючи якісь дрібні ремонтні роботи, прибирала на могилах родичів, була дуже активною та гостинною, влаштовуючи застілля аж доки у 2018 році в неї не діагностували онкозахворювання. В побуті ОСОБА_6 допомагала за необхідністю ОСОБА_23 , з якою у останньої були досить дружні та довірчі стосунки. Допитати ОСОБА_23 в судовому засіданні не виявилося за можливе через рак горла, про що суду повідомила допитана її дочка ОСОБА_32 . ОСОБА_1 та його дружину вказані свідки лише декілька разів бачили в будинку ОСОБА_6 , проте, догляду за останньою позивач не здійснював, переїжджати до спадкодавця позивач відмовлявся. До лікарні в 2018 році ОСОБА_6 відвозив позивач разом з ОСОБА_29 та ОСОБА_23 , проте сплачував за лікування та операції відповідач. Крім того, вказані свідки показали суду, що вдруге ОСОБА_6 в 2018 році потрапила до лікарні у дуже важкому стані з вини позивача, а саме через те, що останній передчасно забрав її з лікарні, пошкодувавши грошей на оплату перебування ОСОБА_6 під наглядом лікарів, незважаючи на те, що гроші були, збиралися родичами, виділялася соціальна допомога. Однак, позивач не забезпечив належного догляду та транспортування ОСОБА_6 , майже волоком привів її додому після операції, у зв`язку з чим луснув шов та сталося ускладнення.

Допитана судом свідок ОСОБА_32 пояснила, що мешкала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_23 по сусідству з ОСОБА_6 з 2000 року. Між ОСОБА_6 та її матір`ю склались дружні стосунки, останні весь час проводили разом, займаючись хатніми справами, робили на городі тощо. Відповідач, коли приїжджав до м. Чугуїв, завжди відвідував ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , приносячи окрім коштів продукти харчування, справляючись про їхні справи та опікуючись долею останніх. Друзі відповідача (обох звуть ОСОБА_35 ), один з яких мешкає в м. Харків, інший - в м. Чугуїв, неодноразово для ОСОБА_6 передавали від відповідача гроші. Власне вона їх не бачила, спілкувалась лише по телефону, а гроші останні привозили її матері ОСОБА_23 , яка в свою чергу віддавала ці кошти позивачу. Також ОСОБА_32 сповістила, що особисто робила уколи ОСОБА_6 та інші процедури, ставила їй клізми, в той час, як ОСОБА_1 впродовж 2018 року приходив просто посидіти. В будинку ОСОБА_6 після смерті її чоловіка залишались речі та одяг ОСОБА_8 , частину з яких ОСОБА_6 віддала ОСОБА_32 для її родичів.

Факт передачі грошей відповідачем для ОСОБА_6 також підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_34 , який особисто двічі привозив від відповідача для ОСОБА_6 гроші в сумі приблизно по 5000 грн. кожного разу, в один з цих разів гроші передавав власне тітці відповідача, другий раз - її сусідці на ім`я ОСОБА_36 .

Представник відповідача, заперечуючи проти позову в судовому засіданні, також посилалась на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 року у справі № 638/21292/15-ц та зазначала про фізичну нездатність позивача доглядати за спадкодавцем ОСОБА_6 в період часу з грудня 2014 по червень 2015 року через отриману ОСОБА_1 06.12.2014 року травму, з приводу якої останній тривалий час сам проходив лікування з діагнозом «Закритий компресійний неускладнений перелом», три місяці його хребет був зафіксований корсетом. Наявність вказаної травми та проходження у зв`язку з чим лікування позивач в судовому засіданні не заперечував. З наданої позивачем суду довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 102956 від 16.10.2015 вбачається, що останньому в 2015 році встановлено 3 групу інвалідності, у зв`язку з чим протипоказано важку фізичну працю, тривале перебування на ногах, вібрацію, нахили, повороти тулубу.

Відповідно до листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Чугуївської міської ради від 11.07.2019 року за № 216/01-25 ОСОБА_6 перебувала на обліку з 22.12.2017 року по 05.04.2018 року та була знята з обслуговування у зв`язку зі смертю, ініціатором взяття на облік до вказаної установи був саме відповідач, що узгоджується з поясненнями допитаних судом свідків.

За наведеним, суд вважає, що факт супроводження позивачем ОСОБА_6 та догляд за нею у лікарні в 2010 році та в 2018 році носять епізодичний характер, проте, вказані обставини, не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості. Поруч з цим, позивачем суду не надано належних, достатніх та допустимих доказів тривалості опіки, матеріального забезпечення та надання іншої допомоги спадкодавцю, а також факту його тривалого безпорадного стану, який вимагав відповідного догляду. Періодичні відвідування її позивачем вдома та надання певної допомоги у побуті не свідчать про їх спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, що притаманне інституту «сім`ї».

За таких обставин, в силу положень ст. 80 ЦПК України суд вважає, що показання свідків сторони позивача у своїй сукупності та взаємозв`язку з іншими матеріалами справи не дають змогу дійти висновку про підтвердження факту мешкання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, черговість спадкування після смерті якого просить змінити ОСОБА_1 , оскільки весь цей час місце проживання позивача було відмінним від місця постійного проживання спадкодавиці, а відтак, у суду відсутні достатні правові підставі визнавати позивача спадкоємцем четвертої черги.

Суд, проаналізувавши вимоги вище вказаних норм закону та надавши належну оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, а також поясненням позивача, представників позивача та відповідача, свідків, отриманим в судовому засіданні, у їх сукупності, доходить висновку про недоведеність позивачем своєї позиції та відсутність правових підстав для задоволення позову повністю, оскільки вимоги про зміну черговості спадкування та визнання права власності на частку в порядку спадкування за законом разом із спадкоємцем другої черги є похідними від вимоги про встановлення факту мешкання однією сім`єю.

Згідно з ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Позивача було звільнено від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як зазначив позивач, комерційна вартість спірного будинку в цілому за даними місцевого сайту з продажу нерухомості по м. Чугуїв дорівнює 184 000,00 -196 000,00 грн., що складає еквівалент 6 000,00 - 7 000,00 тисяч доларів США, вартість 1/4 частки будинку дорівнює 49 000,00 грн.

Згідно з ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 141, 294 ЦПК України судові витрати у справі складають 1536,80 грн. У зв`язку з тим, що у позові позивачу відмовлено, судовий збір підлягає стягненню з останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту мешкання однією сім`єю, визнання права власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 836 (вісімсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_2 , ІН НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_7 .

Суддя: С.А. Оболєнська