КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/1737/19

25 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» адвоката Дуднік Марини Артурівни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Якимець О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки, в якому просив суд припини поруку за договором поруки від 22 лютого 2007 року № 98042, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 ; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що 22 лютого 2007 року між відповідачем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Цього ж дня, з метою виконання зобов`язань за цим договором між позивачем та відповідачем укладено договір поруки. У зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором, яке проведено належним чином, що встановлено судовими рішеннями, просить у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинити поруку за вказаним договором поруки.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року позов задоволено.

Припинено поруку за Договором поруки №98042 від 22.02.2007 року, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ «УкрСиббанк» адвокат Дуднік М.А. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що жодне рішення у справі № 755/2284/16-ц не містить висновку про повне виконання основного зобов`язання, тому суд дійшов помилкового висновку, що преюдиційним рішенням у справі № 755/2284/16-ц визначено, що ОСОБА_2 повністю виконала кредитні зобов`язання та інших коштів від відповідача не отримувала.

Вказувала на те, що судом не було враховано первинних документів, як доказу виконання банком умов кредитного договору, та не надав оцінку доводам відповідача, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Стверджує, що ОСОБА_2 відповідно до умов кредитного договору було надано п`ять траншів на суми 21 000 доларів США, 35 000,00 доларів США, 19 000 доларів США, 1 660,00 доларів США та 16 500 доларів США.

Також вказувала на те, що судом не було враховано правових висновків Верховного Суду щодо оцінки виписки по рахунку як доказу проведених операцій, зокрема надання кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Соботник Р.В. просив рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що рішення ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Звертав увагу апеляційного суду на те, що додані до апеляційної скарги докази не були надані у суді першої інстанції, будь-яких причин не подання таких доказів до суду першої інстанції апелянт не зазначає, а відтак відсутні правові підстави для їх дослідження судом апеляційної інстанції.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бєлкін Л.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що відсутні підстави для його скасування, оскільки рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Також звертав увагу апеляційного суду на те, що додані до апеляційної скарги докази не були надані у суді першої інстанції, будь-яких причин не подання таких доказів до суду першої інстанції апелянт не зазначає, а відтак відсутні правові підстави для їх дослідження судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 80 000,00 доларів США. Надалі, додатковою угодою № 1 до договору внесено зміни до нього у частині суми ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 96 500,00 доларів США. Строк дії договору до 22 лютого 2017 року.

22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 98042. 16 серпня 2007 року також укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки. Поручитель зобов`язався відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед банком за договором та додатковою угодою № 1 до договору (п. 1.1 договору поруки).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у справі № 755/2284/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року і постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 755/2284/16 (касаційне провадження № 61-4685св19) встановлено, що кредитні кошти, які отримані за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року № 0 разом із відсотками були повністю сплачені позичальником, строк дії договору закінчився 22 лютого 2017 року, то зобов`язання за вказаним договором є такими, що припинені їх повним та належним виконанням.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року і постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 755/1990/19-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки, укладеного між банком та відповідачами з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року № 0, припиненим та зняття обтяження з нерухомого майна встановлено, що кошти разом із відсотками були повністю сплачені позичальником на користь банку, що підтверджується відповідними квитанціями.

Відповідно до вимог ч. .ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а також не можуть бути спростовані при розгляді іншої справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що оскільки забезпечене порукою основне зобов`язання за договором від 22 лютого 2007 року № 0 виконано у повному обсязі, а отже є припиненим, що встановлено і судовими рішеннями, такі обставини не підлягають доведенню у відповідності до вимог цивільного-процесуального законодавства, то наявні підстави для припинення зобов`язання позивача за договором поруки, яке є похідним від основного зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 80 000,00 доларів США. Надалі, додатковою угодою № 1 до договору внесено зміни до нього у частині суми ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 96 500,00 доларів США. Строк дії договору до 22 лютого 2017 року.

22 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № 98042. 16 серпня 2007 року також укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки. Поручитель зобов`язався відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх її зобов`язань перед банком за договором та додатковою угодою № 1 до договору (п. 1.1 договору поруки).

На виконання умов вказаного кредитного договору позичальником було отримано 56 тис. доларів США у межах поновлювальної кредитної лінії та у вигляді двох траншів, про що свідчать заява про видачу готівки № 40 на суму 21 тис. доларів США та заява про видачу готівки № 11 на суму 35 тис. доларів США.

Зазначені кошти разом із відсотками були повністю сплачені позичальником на користь банку, що підтверджується відповідними квитанціями та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року і постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 755/2284/16 (касаційне провадження № 61-4685св19).

Зазначеним преюдиційним судовим рішенням доведено, що позичальник повністю виконав кредитні зобов`язання та інших коштів не отримував.

А відповідно до вимог частини четвертої і п`ятої статті 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню, а також не можуть бути спростовані про розгляді іншої справи.

Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені вище положення закону, дійшов правильного висновку про те, що оскільки зобов`язання, що виникли у ОСОБА_2 на підставі договору про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року були виконані нею у повному обсязі, то зобов`язання за вказаним договором є такими, що припинені їх повним та належним виконанням.

Встановивши, що забезпечене порукою основне зобов`язання за кредитним договором виконано у повному обсязі, суд дійшов вірного висновку про припинення зобов`язань позивача за договором поруки, які є похідними від основного зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги, що жодне рішення у справі № 755/2284/16-ц не містить висновку про повне виконання основного зобов`язання, тому суд дійшов помилкового висновку, що преюдиційним рішенням у справі № 755/2284/16-ц визначено, що ОСОБА_2 повністю виконала кредитні зобов`язання та інших коштів від відповідача не отримувала, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішеннями у зазначеній справі встановлено, що кредитні кошти, які отримані за договором про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2007 року № 0 разом із відсотками були повністю сплачені позичальником, строк дії договору закінчився 22 лютого 2017 року, то зобов`язання за вказаним договором є такими, що припинені їх повним та належним виконанням. Зазначеним преюдиційним судовим рішенням доведено, що позичальник повністю виконав кредитні зобов`язання та інших коштів не отримував.

Посилання в апеляційній скарзі щодо неврахування судом виписки з особового рахунку, яка, на думку банку, підтверджує надання кредиту безпідставні, так як постановою Верхового Суду від 11 вересня 2019 року у наведеній вище справі № 755/2284/16 встановлено, що вказана виписка не може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а в основному зводяться до переоцінки доказів, яким вже була надана оцінка в межах справи № 755/2284/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» адвоката Дуднік Марини Артурівни залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий: Судді: