Справа №296/1469/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши матеріали позовної заяви Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Житомирський обласний військовий комісаріат) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України про стягнення помилково зарахованих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» суму помилково зарахованих коштів в розмірі 576 300,00 грн., які знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я померлого ОСОБА_1 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у статті 2 ЦПК України, і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

При вирішенні питання про відкриття провадження судом встановлено, що Житомирським обласним військовим комісаріатом на виконання пункту 14 протокольного рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 08.05.2020 року №69 видано наказ від 22.05.2020 року №168 про перерахування коштів одноразової грошової допомоги у сумі 576 300,00 грн. на картковий рахунок гр. ОСОБА_1 , відкритий у філії ЖОУ ПАТ «Державний ощадний банк України». У подальшому, після перерахування коштів позивачу стало відомо, що гр. ОСОБА_1 помер.

На неодноразові письмові звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення помилково зарахованих коштів у вказаній вище сумі відповідачі відповідали відмовою, посилаючись на положення ст. 1071 ЦК України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Враховуючи те, що спір фактично виник при виконанні правочину у господарській діяльності, сторонами якого є юридичні особи, суддя дійшов висновку, що вимоги за позовом Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Житомирський обласний військовий комісаріат) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України про стягнення помилково зарахованих коштів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, наведені обставини вказують на наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити позивачу, що розгляд справи за пред`явленим позовом віднесено до юрисдикції Господарського суду Житомирської області.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Житомирський обласний військовий комісаріат) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України про стягнення помилково зарахованих коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов