Єдиний унікальний номер 234/520/21
Номер провадження 22-ц/804/1390/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу № 234/520/21 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., заінтересована особа акціонерне товариство «Українська залізниця», про зупинення вчинення виконавчих дій за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року (суддя Переверзева Л.І., повний текст ухвали складений 22 березня 2021 року),

в с т а н о в и в :

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Коваль Л.І. про зупинення вчинення виконавчих дій, зазначивши, що 02 жовтня 2018 року Краматорським міським судом Донецької області виданий виконавчий лист у справі № 234/4868/18 про стягнення з державного підприємства «Донецька залізниця на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 12098,10 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2016 року по 31 березня 2018 року в сумі 201211,62 грн., інфляційних збитків в сумі 3266,49 грн., а разом 216576,21 грн. На виконання зазначеного листа Слов`янським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження ВП № 57474799 від 19 жовтня 2018 року. Ухвалою Краматорського міського суду від 04 жовтня 2020 року у справі № 234/4868/18 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено; замінено боржника ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця». На цій підставі було замінено боржника у виконавчому проваджені та виконавчий лист у справі № 234/4868/18 направлено до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві. 08 грудня 2020 року при перегляді Автоматизованої системи виконавчого провадження стягувачем було виявлено постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Л.І. від 04 грудня 2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 57474799. Підставою зупинення виконавчих дій зазначено заяву АТ «Укрзалізниця» за вх.№ 41497 від 13 листопада 2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до пункту 11 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції». Зазначена постанова 10 грудня 2020 року була оскаржена стягувачем. Станом на 13 січня 2021 року відповіді про результат розгляду скарги стягувачем не отримана. Вважає, що державним виконавцем та начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві безпідставно, необґрунтовано та незаконно було зупинено вчинення виконавчих дій у ВП №57474799 та відхилено скаргу стягувача, а тому порушені його права і законні інтереси.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про зупинення вчинення виконавчих дій задоволено; визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваль Л.І. від 04 грудня 2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 57474799; зобов`язано державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваль Л.І. провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області № 234/4868/18 від 02 жовтня 2018 року.

З вказаною ухвалою не погодилося АТ «Укрзалізниця» та оскаржило її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на постанову державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи зроблено хибний висновок, що всі зобов`язання, що виникли після 21 жовтня 2015 року є зобов`язаннями не підприємств залізничного транспорту, а безпосередньо АТ «Укрзалізниця», і в цьому випадку відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до пункту 11 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Верховним Судом в постанові від 16 червня 2020 року № 910/5953/17 встановлено факт правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції та наголошено про встановлену заборону стягнення на активи АТ «Укрзалізниця» за зобов`язаннями таких підприємств до проведення інвентаризації та складення передавального акту, з посиланням на те, що такий мораторій позбавлений юридичного змісту за відсутності такого правонаступництва.

Стягувачем ОСОБА_1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вона не містить посилань на порушення судом норм матеріального і процесуального права та не спростовує висновки суду першої інстанції.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався.

Представник АТ «Укрзалізниця» Багнич О.А., який діє на підставі довіреності та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання, згідно якого просив розглянути справу за його відсутності.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ «Укрзалізниця» - 21 жовтня 2015 року, яким як єдиним правонаступником прийнято усе майно та усі зобов`язання підприємств, які припиняються шляхом злиття.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року у справі № 234/4868/18 задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні; замінено боржника ДП «Донецька залізниця» на його правонаступника АТ «Укрзалізниця» (а.с.124-125).

Постановою Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 04 вересня 2020 року у справі № 234/4868/18 залишено без змін (а.с.126-129).

Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №735 АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ «Укрзалізниця». Держава не має права вилучити якусь частину майна, зокрема ту, що знаходиться на неконтрольованій території, і не передати її (частину) правонаступнику.

При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

Враховуючи, що відповідно до частини 6 статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Крім того, пунктами 5-1, 5-2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону про особливості утворення Укрзалізниці зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1787-VIII від 20 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» та № 2604-VIII від 18 жовтня 2018 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції», встановлено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств. Мораторій на звернення стягнення на активи Товариства, встановлений згідно з пунктом 5-1 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству, але не пізніше ніж через шість місяців з дня припинення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та відновлення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.

Ці норми також свідчать про перехід майна (прав та обов`язків) підприємств залізничного транспорту, розміщених на території проведення антитерористичної операції, до АТ «Укрзалізниця. Якщо вважати, що обов`язки таких підприємств не перейшли до АТ «Укрзалізниця», то введення мораторію позбавлене юридичного змісту.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому ухвала підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суди зобов`язані надавати мотивування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру судового рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, наданих сторонами, а також враховувати положення законодавства, яке існує для викладення та формулювання судових рішень (наприклад, усправах Кuіz Тогуja v. Sраіn, 09 Dесеmbег 1994, § 29, Sеrіеs А3О3-А; Ніggіns аvd Оther v. Frаnсе, 19 Fеbruaгу 1998, § 42).

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга боржника АТ «Укрзалізниця» як така, що не спростовує правильності висновків суду, підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, як законне і обґрунтоване, залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2021 року.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи