Ухвала

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 346/6003/19

провадження № 61-3702ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О.М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи - Коломийська міська рада Івано-Франківської області, Державний реєстратор управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області Кіщук Мирослав Петрович, державний кадастровий реєстратор відділ у м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Шульга-Лабич Ірина Вікторівна, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт центр Прикарпаття», про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 12 грудня 2019 року, зареєстрований у реєстрі за № 2794, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П. П., згідно з яким ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подарували ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0615 га, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :20:002:0194. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 , на земельну ділянку площею 0,0615 га, запису про право власності № 34615614, що здійснено на підставі договору дарування земельної ділянки від 12 грудня 2019 року.

Визнано, що частка ОСОБА_1 у праві спільної власності на земельну ділянку, площею земельної ділянки 0.0615 га, кадастровий № :20:002:0194, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 , становить 47/100 частки, виділено її зі спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

Визнано, що частка ОСОБА_1 у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0.0385 га, кадастровий № :20:002:0195, цільове призначення 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що за адресою: АДРЕСА_1 , становить 47/100 частки, виділено її зі спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 жовтня 2020 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано й ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

06 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 09 березня 2021 року, в якій заявник просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 березня 2021 року заявник направив до суду запитувані матеріали.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17, від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 710/2564/2012 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи - Коломийська міська рада Івано-Франківської області, Державний реєстратор управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради Івано-Франківської області Кіщук Мирослав Петрович, державний кадастровий реєстратор відділ у м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Шульга-Лабич Ірина Вікторівна, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт центр Прикарпаття», про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 січня 2021 року.

Витребувати з Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 346/6003/19.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара