Номер провадження: 22-ц/813/5729/21
Номер справи місцевого суду: 521/8117/17
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/8117/17

Номер провадження: 22-ц/813/5729/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач 1) ОСОБА_2 , 2) Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз»,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Михайлюка О.А. від 11 вересня 2017 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь: 1) 42 500,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 2) 1 647,10 грн. в рахунок відшкодування пені; 3) 966,18 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат; 4) 264,71 грн. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних; 5) 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Також просить стягнути сплачений судовий збір в сумі - 640,00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 02.06.2016 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 , по вулиці 25-ої Чапаївської дивізії в місті Одесі, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Смарт, д/н НОМЕР_2 , власником якого є позивачка. Внаслідок ДТП автомобілю позивачки завдані механічні пошкодження.

Відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9022347 від 13.04.2016 року застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз».

Оскільки ПрАТ «Європейський страховий союз» відмовляється в добровільному порядку виплатити позивачу страхове відшкодування за шкоду заподіяну ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати завдану позивачці матеріальну шкоду, позивачка вимушена звернутись з позовом до суду (а. с. 1 - 3).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

ПрАТ «Європейський страховий союз» у відзиві на позовну заяву просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення страхового відшкодування у сумі 27 821,13 грн. за договором (полісом) про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів №АЕ/9022347, а також просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 3 252,18 грн.. В інших позовних вимогах просить відмовити.

Вказує на те, що між ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та ОСОБА_2 був укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9022347, терміном дії з 13.04.2016 р. по 12.04.2017 р..

02.06.2016 р. о 16.30 год. у м. Одеса сталося зіткнення автомобілів «ВАЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та «Смарт», д.н. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

За умовами договору (полісу) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ № АЕ/9022347 даний випадок був визнаний страховим.

Розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників № АЕ/9022347 становить - 27 821,13 грн., виходячи з наступного: - 35 785,36 грн. (вартість збитку із урахуванням зносу 70%) - 5 964,23 грн. (сума податку (ПДВ) відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону) - 2 000,00 грн. (франшиза) = 27 821,13 грн..

Страховик повідомив позивачку про розмір страхового відшкодування листом № 06- 02/449 від 23.08.16 р.. Даним листом позивачка ознайомлена із порядком та розміром страхового відшкодування, а також проінформована щодо здійснення доплати в розмірі, що не перевищує суму податку (ПДВ) - 5 964,23 грн. за умови надання оригіналів документів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту (ремонтно-відновлюваних робіт та придбання запчастин). Позивачка була згодна із порядком та розміром страхового відшкодування, про що поставила свій підпис та надала банківські реквізити для перерахування грошових коштів.

На даний час позивачкою не було доведено факт оплати коштів на проведення ремонтно-відновлюваних робіт та придбання запчастин. Не надано відповідних оригіналів платіжних документів ані страховику (відповідачу), ані суду.

Позивачка намагається у судовому засіданні стягнути із відповідача (страховика) суму збитку відповідно до наданого акту виконаних робіт від 30.01.17р. у повному розмірі, а саме - 42 500,00 грн..

Докази, які надані позивачкою щодо вимоги відшкодувати страхове відшкодування у розмірі повної вартості відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту зносу, не відповідають вимогам законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У разі наданні оригіналів платіжних документів щодо оплати проведених ремонтно- відновлюваних робіт та придбання запчастин відповідач здійснить доплату суми ПДВ (а. с. 49 - 53).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2017 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 - 42500,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також передбачені ст. ст. 992, 536, 625 ЦК України: - 1647,10 грн. в рахунок відшкодування пені; - 966,18 грн. в рахунок відшкодування інфляційних витрат; - 264,71 грн. в рахунок відшкодування трьох відсотків річних, а всього - 45 377,99 грн..

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ПАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та - 640,00 грн. в рахунок сплаченого судового збору.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване, тим що позивачу страхове відшкодування не було виплачено. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виконане належним чином згідно умов договору та вимогам ЦК України. Обов`язок сплатити страхове відшкодування при настанні страхового випадку також встановлений полісом № №АЕ/9022347 від 13.04.2016 року, пунктом 3 статті 20 Закону України "Про страхування", пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України (а. с. 61-62).

ОСОБА_2 не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду звернувся із заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на те, що рішення по справі проголошено за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення відносно обставин справи, які мають істотне значення для розгляду справи (а. с. 74 -77).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2017 року (а. с. 103).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) рішення по справі проголошено за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення відносно обставин по справі, які мають істотне значення для розгляду справи; 2) справу розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки ні його адреса, ні адреса другого відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз», не належать до територіальної юрисдикції Малиновського районного суду; 3) відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9022347 від 13.04.2016 року застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз». Сума ліміту відповідальності завданої майну потерпілого складає 100 000 грн., яка у повному обсязі покриває суму збитків, заявлених позивачкою; 4) ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі та не є солідарним боржником щодо обов`язку відшкодувати шкоду (а. с. 106 - 109).

2.7 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2017 року залишити без мін.

ОСОБА_1 вказує на те, що: 1) суд першої інстанції належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи; 2) ст. 110 ЦПК України зазначає, що позови про відшкодування шкоди можуть пред`являтись також за місцем завдання шкоди; 3) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок (а. с. 131 - 136).

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2017 року (а. с. 126).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 127).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 вручено 15.02.2021 року (а. с. 128).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПрАТ «Європейський страховий союз» повернулось до суду з відміткою «вибув» (а. с. 129 - 130).

03.02.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 131 - 136).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно надіслано ПрАТ «Європейський страховий союз» (а. с. 148).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Європейський страховий союз» повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с.149).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.03.2021 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 150).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа (за ціною позову) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

02.06.2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 , по вулиці 25-ої Чапаївської дивізії в місті Одесі, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Смарт, д/н НОМЕР_2 , власником якого є позивачка. Внаслідок ДТП автомобілю позивачки завдані механічні пошкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2016 року притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а. с. 12-13).

Між ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та ОСОБА_2 укладений договір (поліс) обов`язкового страхування цивільної відповідальності шків наземних ТЗ № АЕ/9022347 терміном дії з 13.04.2016 р. по 12.04.2017 р. (а. с. 55).

09.08.2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 17).

Листом № 06-02/449 від 23.08.16 року ПрАТ «Європейський Страховий Союз» повідомив ОСОБА_1 про розмір страхового відшкодування. Даним листом позивачка ознайомлена із порядком виплати та розміром страхового відшкодування, а також проінформована щодо здійснення доплати в розмірі, що не перевищує суму податку (ПДВ) - 5 964,23 грн. за умови надання оригіналів документів, які підтверджують факт оплати проведеного ремонту (ремонтно-відновлюваних робіт та придбання запчастин).

ОСОБА_1 висловила свою згоду із порядком виплати та розміром страхового відшкодування, про що поставила свій підпис та надала банківські реквізити для перерахування грошових коштів (а. с. 54).

Звітом про визначення вартості відновлювального ремонту №3090 від 28.07.2016 року визначено вартість відновлювального ремонту КТЗ у розмірі 91 494,48 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 35 785,36 грн. (а. с. 18 - 22).

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.01.2017 року, ПП ОСОБА_3 виконано наступні роботи з відновлення транспортного засобу марки SMART, д.н. НОМЕР_2 : 1) рихтування авто 8 600,00 грн.; 2) розбирання-збирання авто 1 700,00 грн.; 3) витратні матеріали 10 000,00 грн.; 4) фарбування авто 6 500,00 грн.. Замінено наступні запчастини: 1) скло заднє 2 000,00 грн.; 2) ліхтар задній 850,00 грн.; 3) підсилювач задній 2 560,00 грн.; 4) крило переднє 2 560,00 грн.; 5) труба вихлопу 2 850,00 грн.; 6) тяга задня поперечна 2 000 грн.; 7) кришка задня у зборі 2 880,00 грн.. Загальна вартість ремонту складає 42 500,00 грн. (а. с. 24).

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що рішення по справі проголошено за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати пояснення відносно обставин справи, які мають істотне значення для розгляду справи, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський страховий союз».

Відповідно до ч. 3 ст.122 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року),у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог вищевказаної статті судом першої інстанції було зроблено запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ..

Відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 02.06.2017 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації в м. Одесі та Одеській області не значиться.

Пунктом 2 частини 5 статті 74 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року), передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 169 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року), суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі: 1) неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; 2) першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судова повістка про виклик до суду на судове засідання, яке було призначено на 26.06.2017 року, ОСОБА_2 була направлена на адресу - АДРЕСА_1 . В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 , яке повернулось до суду з відміткою пошти «у домі не проживає» (а. с. 46 -46 а).

Судова повістка про виклик до суду на судове засідання, яке було призначено на 11.09.2017 року, ОСОБА_2 була направлена на адресу - АДРЕСА_1 . В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 , яке повернулось до суду з відміткою пошти «у домі не проживає» (а. с. 45).

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року), відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що дані про належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції відсутні, оскільки статтею ст. 74 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року) передбачені дії суду у разі, якщо зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивача відповідача про розгляд справи, оскільки суд першої інстанції направляв судові повістки ОСОБА_2 на адресу, за якою він не зареєстрований та не проживає, а також судом першої інстанції не було здійснено відповідне оголошення у пресі про розгляд даної справи. Сукупність вказаних фактів свідчить про не належне повідомлення учасника справи.

Доводи апелянта, що справу розглянуто з порушенням правил підсудності, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом позову є - відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яке мало місце 02.06.2016 року у місті Одесі по вулиці 25-ої Чапаївської дивізії, то в порядку ч. 6 ст. 110 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року) суд першої інстанції вірно визначився, що даній спір може бути розглянутий Малиновським районним судом м. Одеси.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом позову є вимога про відшкодування збитків завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 42 500,00 грн..

З матеріалів справи вбачається, що за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між ОСОБА_2 і ПрАТ «Європейський Страховий Союз», сторони мають договірне зобов`язання.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

За умовами договору (полісу) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних ТЗ № АЕ/9022347 даний випадок, що мав місце 02.06.2016р. об 16.30 год, був визнаний страховим.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 100 000 грн. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Розмір страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників № АЕ/9022347 становить - 27 821,13 грн., виходячи з наступною: - 35 785,36 грн. (вартість збитку із урахуванням зносу 70%) - 5 964,23 грн. (сума податку ПДВ) відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону) - 2 000.00 грн. (франшиза) = 27 821,13 грн..

Відповідно до акту виконаних робіт від 30.01.2017 року, ПП ОСОБА_3 виконано наступні роботи з відновлення транспортного засобу марки SMART, д.н. НОМЕР_2 : 1) рихтування авто 8 600,00 грн.; 2) розбирання-збирання авто 1 700,00 грн.; 3) витратні матеріали 10 000,00 грн.; 4) фарбування авто 6 500,00 грн.. Замінено наступні запчастини: 1) скло заднє 2 000,00 грн.; 2) ліхтар задній 850,00 грн.; 3) підсилювач задній 2 560,00 грн.; 4) крило переднє 2 560,00 грн.; 5) труба вихлопу 2 850,00 грн.; 6) тяга задня поперечна 2 000 грн.; 7) кришка задня в зборі 2 880,00 грн.. Загальна вартість ремонту складає 42 500,00 грн..

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, з наведеного виходить, що підлягає стягненню з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 27 821,13 грн. та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 14 678,87 грн..

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки зводяться до переоцінки доказів по справі.

Разом з тим, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_1 після отримання повного відшкодування матеріальної шкоди передати ПрАТ «Європейський страховий союз» та ОСОБА_2 пошкоджені та замінені запчастини автомобіля «SMART», державний реєстраційний номер - д/н НОМЕР_2 , а саме - скло заднє, ліхтар задній, підсилювач задній, крило переднє, труба вихлопу, тяга задня поперечна, кришка задня в зборі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку на транспорті від 12.04.2016 року, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та у справі № 6-1003цс16 від 21 грудня 2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 і ПрАТ «Європейський Страховий Союз» мають договірне зобов`язання.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до абзацу п`ятого п 36.2 ст. 36 Закону, встановлено, у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого ним Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Отже, у зв`язку із тим, що заява про виплату страхового відшкодування від власника (позивача) пошкодженого транспортного засобу подана із порушенням строків встановленого законом (38 календарних днів) строк для здійснення виплати страхового відшкодування, відповідно подовжується на кількість днів такого прострочення. Строк виплати спливає 15.12.2016 року.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розрахунок пені:

з 10.11.2016 року по 10.02.2017 року = 60 днів прострочення 14 х 2 х 35785,36 : 365 х 60 (днів): 100 = 1 647,10 грн..

Розрахунок витрат від інфляції:

Індекс інфляції в Україні в листопаді та в грудні 2016 р. складав: 101, 8% та 100,9% відповідно.

(101,8 : 100) х (100,9 : 100) = 1,018 х 1,009 = 1,027

35 785,36 грн. х 1,027 = 36751,54 - 35785,36 = 966,18 грн..

Розрахунок 3% річних:

з 10.11.2016 року по 10.02.2017 року = 90 днів прострочення.

35 785,36 грн. х 3 х 90 : 365 : 100 = 264,71 грн..

Таким чином, підлягає стягненню з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 пеня у розмірі 1 647,10 гривень, інфляційні втрати у розмірі - 966,18 грн., три відсотки річних у розмірі - 264,71 грн..

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України (в редакції від 03.08.2017 року) ці витрати мають бути пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України (в чинній редакції) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд зауважив у постанові від 30 вересня 2020 року по справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 9 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник особи - адвокат надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 2 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 2 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн.. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

Позивачка не надала суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, необхідний для надання правничої допомоги, а тільки зазначила вартість наданих послуг у розмірі 5 000 грн..

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення в цій частині повозу немає.

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, за вищевказаного обґрунтування.

3.7 Розподіл судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку статті 141 ЦПК України необхідно стягнути пропорційно задоволеним/відмовленим в задоволенні позовним вимогам, понесені та документально підтверджені витрати сторін на сплату судового збору.

Отже, на підставі вищевикладеного з ОСОБА_2 , ПрАТ «Європейський страховий союз» підлягає стягненню 640,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 .

3.8 Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно із частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 11 вересня 2017 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 27 821 (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 13 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 14 678 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 87 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню у розмірі 1 647 (одна тисяча шістсот сорок сім) грн. 10 коп., інфляційні втрати у розмірі 966 (дев`ятсот шістдесят шість) грн. 18 коп., три відсотки річних у розмірі 264 (двісті шістдесят чотири) грн. 71 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі - 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) після отримання повного відшкодування матеріальної шкоди передати Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий союз» (Код ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пошкоджені та замінені запчастини автомобіля «SMART», державний реєстраційний номер - д/н НОМЕР_2 , а саме: скло заднє, ліхтар задній, підсилювач задній, крило переднє, труба вихлопу, тяга задня поперечна, кришка задня в зборі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе