ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5086/21 Справа № 183/2254/20 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Деркач Н.М.,

суддів:Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Кругман А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 77 111,28 грн.; пеню в розмірі 23 088,02 грн.; а також витрати по сплаті розміру судового збору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 22 січня 2018 року о 12-40 год. на автодорозі М-18, 169 км+800 м, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «УАЗ 3303», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було спричинено механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/1557/18 від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у сумі 340 грн. за скоєння зазначеного адміністративного правопорушення. Відповідальність за спричинення шкоди автомобілем «УАЗ 3303», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди була застрахована договором обов`язкового страхування, укладеним з ТДВ СТДВ «Глобус», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія». Франшиза за договором складає 2000 грн. Згідно з висновком експерта вартість матеріального збитку становить 79 111,28 грн. Відповідач відмовив у здійсненні часткового відшкодування завданого збитку у межах встановленого розміру відповідальності.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування 77 111, 28 грн.; пеню 23 088,02 грн.; судові витрати 1001,99 грн.

Не погодившись з указаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що у позивача немає повноважень для отримання страхової виплати, а також судом не взято до уваги, що автомобіль позивача на момент ДТП був знятий з реєстрації. Крім того, апелянт зазначив, що у звіті про визначення розміру збитків неправомірно враховано розмір ПДВ у суму страхового відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Апелянтом було подано заперечення на відзив.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 січня 2018 року о 12-40 години на автодорозі М-18, 169 км+800 м, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «УАЗ 3303», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у результаті порушення правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було спричинено механічні пошкодження.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 02021801 від 04 лютого 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 79 111,28 грн.

Згідно з довіреністю від 12 червня 2017 року MB «TENGITA» передало Север Хасану у користування легковий автомобіль «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з правом продажу та, серед іншого, отримання страхової виплати.

Відповідно до Полісу № АК3083489 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за спричинення шкоди автомобілем «УАЗ 3303», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «СК «Українська страхова група». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн., розмір франшизи встановлено у сумі 2000 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у результаті ДТП його автомобілю було спричинено механічні пошкодження, відповідальність за спричинення шкоди автомобілем «УАЗ 3303», який спричинив ДТП, застрахована відповідачем, тому саме з нього слід стягнути суму завданих збитків та пеню за несвоєчасну виплату страхової суми.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування, оскільки за змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з роз`ясненнями п. 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанови Пленуму ВССУ № 4), враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1.Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на законних підставах керував своїм автомобілем, страховий випадок стався 22 січня 2018 року; позивач повідомив страховика про настання страхового випадку 25 січня 2018 року.

Відповідно до звіту № 02021801 від 04 лютого 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 79 111,28 грн.

11 травня 2018 року позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак у виплаті страхового відшкодування йому було неправомірно відмовлено.

У звязку з чим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування є правильним.

Посилання апелянта на те, що у позивача за наявною довіреністю немає права на отримання страхового відшкодування були предметом дослідження у суді першої інстанції, їм дано належну правову оцінку та вказане твердження спростовується самою довіреністю, наявною у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль позивача був знятий з реєстраційного обліку колегією суддів не може бути взятий до уваги як підстава для відмови у позові, оскільки з наданої відповідачем довідки не вбачається коли саме за даними сайту автомобіль позивача був знятий з обліку.

При цьому колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у сумі 77 111, 28 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Згідно з п.196.1.3. ст.196 Податкового кодексу України, не є обєктом оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Відповідно до звіту № 02021801 від 04 лютого 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА Соренто», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 79 111,28 грн. У зазначену суму також включений ПДВ у розмірі 20%. (а.с.35)

Матеріали справи не містять доказів проведення позивачем ремонтних робіт автомобіля. Натомість, встановлено, що сума страхового відшкодування була виплачена безпосередньо ОСОБА_4 , що виключає можливість стягнення з відповідача на його користь суми страхового відшкодування з урахуванням ПДВ.

Виходячи з наведеного, якщо розмір суми збитків згідно звіту складає 79 111, 28 грн., франшиза становить 2000 грн., ПДВ нараховано у розмірі 20%, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума збитків у розмірі 70 930,69 грн. (28971,51 (вартість деталей без ПДВ)+1931,43 (вартість малоцінних деталей без ПДВ)+19171,75 (вартість матеріалів згідно звіту)+ 22856 (вартість робіт згідно звіту) 2000 (франшиза)

У звязку з наведеним рішення суду в частині суми збитків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає зміні.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну виплату суми страхового відшкодування, оскільки він відповідає вимогам п. 36.5. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, ДТП сталася 22 січня 2018 року, ОСОБА_1 повідомив страховика про настання страхового випадку 25 січня 2018 року, 11 травня 2018 року він звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, 23 травня 2018 року ТДВ СТДВ «Глобус», правонаступником якого є відповідач, відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з причин того, що він не є особою, яка має право на виплату страхового відшкодування.

Наведені вище обставини і норми закону дають право позивачу на отримання пені за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 23 квітня 2019 року по 23 квітня 2020 року (день звернення до суду).

З урахуванням зменшення суми виплати з 77 111,28 грн. до 70 930,69 грн., пеня за вказаний період становитиме 21 237,35 грн. (виходячи з формули для розрахунку: сума боргу х подвійну ставку НБУ/ 100% /кількість днів).

Посилання апелянта на безпідставність стягнення пені є надуманими та спростовуються матеріалами справи та наведеними вище обставинами.

Доводи апеляційної скарги відповідача у цій частині фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

На підставі ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 133,77 грн., пропорційно задоволеним вимогам скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року змінити в частині розміру суми виплат, який підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група на користь ОСОБА_1 , зменшивши його зі 101 201,29 грн. до 92 168,04 грн., з яких: страхове відшкодування 70 930,69 грн., пеня 21 237,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 133,77 грн., пропорційно задоволеним вимогам скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида