Провадження № 2-п/161/113/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

за участю секретаря судового засідання Шолом С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2020 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та моральної шкоди.

В обґрунтування підстав для скасування заочного рішення суду заявник вказує, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 03.12.2020 року було ухвалено заочне рішення за його відсутності. Про існування вказаної справи йому відомо не було. Вказує також, що він був позбавлений можливості подати суду ряд клопотань, а також відзив у якому б повністю спростував вимогу позивача про стягнення із нього заборгованості оскільки вважає її надуманою.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився тричі будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заяву про перегляд заочного рішення вважає безпідставною. Просить суд у задоволені заяви відмовити.

Оскільки згідно ст. 287 ЦПК України неявка осіб,належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2020 року стягнуто зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 борг з орендної плати в розмірі 38077 грн., комунальної плати в сумі 1213 грн., штраф за прострочений платіж в сумі 1669 грн., компенсацію інфляційних втрат в сумі 495 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., всього 43454,00 грн.; стягнуто зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 судовйи збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. вісімдесят коп.), витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. (три тисячі грн..)., всього 3840,80 грн. (три тисячі вісімсот сорок грн. 80 коп.). В задоволені позову до ОСОБА_3 відмовлено.

Посилання відповідача на те, що йому не було відомо про розгляд даної справи у суді, не береться судом до уваги, оскільки дане питання було розглянуто судом та вирішено при ухваленні рішення по справі, а також, наведено мотиви, з яких виходив суд.

Статтею 288 ЦПК України визначено дві підстави за яких заочне рішення підлягає скасуванню, а саме, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на роз`яснення, надані в абз. 5 п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної вище статті та роз`яснень Пленуму ВСУ вбачається, що скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин одночасно: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Водночас, будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено. Доводи, викладені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

В даній ситуації суд виходить з того, що оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк