Дата документу 17.05.2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Честнєйшої Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малихіної Тетяни Анатоліївни про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малихіної Т.А. про визнання заповіту недійсним.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, посилаючись на те, що предметом спору у даній справі є визначення прав на спадкове майно її померлого батька, зокрема вказаної квартири. Є підстави вважати, що вказану квартиру може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України заява розглядається без повідомлення учасників справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-10 ч. 1ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти,що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи,які є предметом спору,чи інші активи відповідача,які відповідають їх вартості,у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна,що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22.12. 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання у заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.( постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі №200/12227/17).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання заповіту її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малихіною Т.А. 09.12.2017 недійсним.

До складу спадщини ОСОБА_2 входить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 240703985 від 16.01.2021, за договором міни, посвідченим 17.05.2014 приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідачем у вказаній справі позивач визначила приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малихіну Тетяну Анатоліївну, якій не належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у відповідності до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України допускається накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті саме відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а тому не підлягає застосуванню захід забезпечення позову, запропонований позивачем, у вигляді накладення арешту на вказану квартиру.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

З огляду на викладене, позивач не позбавлений права звернутись до нотаріуса із заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 для досягнення мети, з якою особа звертається до суду із заявою про забезпечення позову.

Таким чином, суддя, перевіривши відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам та враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза відчуження спірного майна і невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням сукупності вищевказаних обставин, доходить висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.149-153,259-260,353-355ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Малихіної Тетяни Анатоліївни про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.О. Честнєйша