Справа № 127/3866/17
Провадження № 22-ц/801/2185/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 рокуСправа № 127/3866/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Француз М. Г.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , поданою представником адвокатом Федчук Тетяною Мирославівною, на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року, постановлене у складі судді Вохмінової О. С., у м. Вінниця, дата складення повного тексу судового рішення відповідає даті його постановлення,

в с т а н о в и в :

21 лютого 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивований тим, що 19.10.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1269 на суму 1 000 000 грн. на придбання житлового будинку з господарськими будівлями, на строк 20 років, зі сплатою 14,5 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.10.2027 року. В забезпечення виконання умов даного кредитного договору між сторонами у справі був укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання: рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.10.2011 року № 2-549/11 було задоволено позов прокурора в інтересах банку і стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь банку заборгованість по кредитному договору в сумі 1 211 416,10 грн, станом на час звернення до суду рішення виконано лише на суму 5 632,70 грн. за рахунок погашених процентів. З урахуванням зменшених (уточнених) позовних вимог Банк просив в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 в сумі 3 823 413,37 грн., з яких 1 211 416,10 грн. стягнуто з відповідача за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці №2-549/11, а 2 611 997,27 грн. - заборгованість за кредитним договором, що виникла після ухвалення судового рішення, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» будь-які особі-покупцеві відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року позов задоволено та з урахуванням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року про виправлення описки постановлено: в рахунок погашення боргу по кредитному договору № 1269 від 19.10.2007 року, укладеному між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , в сумі 3 823 413,37 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 941 665,96 грн., прострочених відсотків за користування кредитом 528 207,25 грн., пені 1 762 378,77 грн., 3% річних 47 636,13 грн., інфляційних втрат 543 525,26 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А» загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., бані «Б», погрібу з шиєю «П», сараїв «В», «в», гаражу з оглядовою ямою «Г», огорожі 1-2, криниці № 3, що належить ОСОБА_1 на праві власності, вартістю 1 211 730 грн., шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» будь-які особі-покупцеві відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу з наданням ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» права на: проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 та отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, у нотаріусів документів, дублікатів, витягів, довідок що стосуються предмета іпотеки та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі правовстановлюючих документів; передати ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Вінницької філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в управління предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 на період до його реалізації у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» з правом спрямування отриманих доходів в результаті управління майном на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання згідно кредитним договором, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від12.10.2011 року у справі №2-549/11 про стягнення заборгованості також не виконано, а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з урахуванням ст. 33 Закону України «Про іпотеку»

10 вересня 2021 року, дізнавшись про таке рішення, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Федчук Т. М., подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково. Зазначає, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_1 , будинок, який виступає предметом іпотеки і на який звернуто стягнення, був придбаний ними під час перебування у шлюбі, проте її не було залучено до розгляду даної справи і вона дізналась про судове рішення 13 серпня 2021 року, коли її представник адвокат Федчук Т. М. отримала в суді копію. Рішення безпосередньо стосується її прав та інтересів.

Окрім того зазначає, що вона була поручителем по кредитному договору і знала, що Рішенням Ленінського районного суду від 12.10.2011 року було стягнуто грошові кошти за кредитним договором, проте коли отримала рішення, яке оскаржує, з`ясувала, що при зверненні стягнення предмет іпотеки, суд зазначив набагато більші розміри заборгованості, ніж було стягнено судом, вважає це неправомірним, адже в разі дострокового стягнення сум за кредитним договором банк втрачає право нараховувати та вимагати проценти, пеню, які були передбачені кредитним договором. Тому вона не заперечує проти звернення стягнення, але просить визначити розмір заборгованості, в рахунок якої відноситься стягнення, в розмірі зазначеному в рішенні Ленінського районного суду м. Вінниці від 2011 року.

Від часників справи у встановлений судом строк відзив на адресу апеляційного суду не надійшов.

11 листопада 2021 року представник ОСОБА_2 адвокат Федчук Т. М. подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, аргументуючи її тим, що оскільки рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.10.2011 року було змінено строк договору та достроково стягнено всі суми за кредитним договором, тому банк вправі був звернутись із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки впродовж 3-х років, натомість звернувся аж в 2017 року. Оскільки ОСОБА_2 не брала участі у розгляді справи, то вона вправі заявити про застосування наслідків спливу строків позовної давності в апеляційній інстанції. При цьому посилається на постанову КЦС від 18.08.2021 року у справі № 201/15310/16.

12 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Федоров Ю. А. також подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суд м. Вінниці від 12.10.2011 року у справі № 2-549/11 було задоволено позов прокурора в інтересах позивача та стягнуто з відповідача та особи, яка подає апеляційну скаргу на користь банку заборгованість по кредитному договору № 1269 від 19.10.2007 року, який був забезпечений спірним неруховими майном. Проте з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся лише в 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 та її представник адвокат Федчук Т. М. підтримали викладене в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_1 та його представник адвокат Федоров Ю. А. не заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Представник Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвокат Любанов О. О. та ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, Вінницької апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16.

Отже суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на той факт, що оскаржуваним рішенням порушуються її права як дружини відповідача ОСОБА_1 , оскільки звернуто стягнення на іпотечне майно, яке було придбане ними у шлюбі і воно є спільною власністю подружжя.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення впливає на права та обов`язки ОСОБА_2 як співвласника іпотечного майна

По справі встановлено наступні обставини:

-19.10.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1269 на суму 1 000 000 грн., на придбання житлового будинку з господарськими будівлями, зі сплатою 14,5 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.10.2027 року. Позичальник зобов`язувався погашати кредит рівними частками до 19 числа місяця, наступного за звітним, в сумі 4167 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в ВАТ «Ощадбанк» Порядок нарахування процентів, відповідальність за неналежне виконання умов договору тощо, передбачені умовами кредитного договору (а.с. 6-11);

-19.10.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено договір № 5089 купівлі-продажу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 16);

- 19.10.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (складається з житлового будинку «А» загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., бані «Б», погрібу з шиєю «П», сараїв «В», «в», гаражу з оглядовою ямою «Г», огорожі 1-2, криниці № 3) що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів та КП «ВООБТІ» 19.10.2007 року (а.с. 13-15);

-19.10.2017 року між ОСОБА_2 , ВАТ «Державний ощадний банк України» філії - Вінницьке міське Відділення №8672 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 580, що встановлено із заочного рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 12.10.2011 року ( а. с. 37-38);

-Заочним рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 12.10.2011 року у справі № 2-549/11 було задоволено позов прокурора в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк» і стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь банку заборгованість по кредитному договору від 19.10.2007 року №1269 в сумі 1 211 416,10 грн, яка складається з основного боргу - 941 665,96 грн., відсотків 260 950,26 грн., пені 8 799,88 грн. (а.с. 37-38);

-19.01.2017 року банком направлено відповідачу Вимогу про усунення порушень зобов`язання за договором про іпотечний кредит від 19.10.2007 року № 1269, яку він отримав 25.01.2017 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30, 31), однак заборгованість по кредиту не погасив;

-20.12.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, після укладення якого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (копія на а. с. 198).

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Звернення банку з позовом, вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

Розглядаючи цю справу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та визначаючи розмір заборгованості, в рахунок якої підлягає звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначив не лише суму заборгованості, визначену заочним рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 12.10.2011 року у справі № 2-549/11 (1 211 416,10 грн, яка складається з основного боргу - 941 665,96 грн., відсотків 260 950,26 грн., пені 8 799,88 грн.), але й відсотки, пеню, які були нараховані Банком вже після зазначеного судового рішення (яким було змінено строк виконання зобов`язання).

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, а заочне рішення Вінницького міського суду від 30 червня 2017 року підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, в рахунок погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи заяви адвокатів Федчук Т. М. та Федорова Ю. А. про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки з тих підстав, що рішення про стягнення заборгованості було ухвалене 12.10.2011 року, а відтак, на думку заявників, Банк вправі був пред`явити вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки впродовж 3 років з цього моменту, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-IV "Про іпотеку" (далі - Закону про іпотеку), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; чинне законодавство (частина перша статті 598, статті 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку). Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 03 лютого 2016 року у справі N 22-ц/796/716/2014 (провадження N 6-1080цс15) та від 09 вересня 2014 року у справі N 922/3658/13 (провадження N 3-71гс14), така ж правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 № 361/7543/17.

Таким чином, оскільки в справі що розглядається, на день подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, борг за кредитним договором не був погашений, іпотека діє до припинення основного зобов`язання, тому кредитор вправі був звернутися за захистом свого права та вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, строки позовної давності в даному випадку для цієї вимоги не сплинули.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у суді першої інстанції, незважаючи на те, що оскаржуване судове рішення підлягає зміні, апеляційний суд зазначає наступне. Судовий збір було сплачено за вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір судово збору визначався, виходячи з вартості предмета іпотеки (1 211 730 грн), тобто його сума не залежала від розміру заборгованості по кредиту, в рахунок забезпечення виконання якого вирішується питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у суді першої інстанції, немає.

Разом з тим, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, понесені нею судові витрати в ході апеляційного розгляду у розмірі 2 400 грн. слід стягнути з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_2 , подану її представником адвокатом Федчук Тетяною Мирославівною, задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року в частині визначення розміру суми заборгованості змінити, виклавши перший та другий абзац резолютивної частини рішення в редакції цієї постанови:

«Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення боргу по кредитному договору № 1269 від 19.10.2007 року, укладеному між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , в сумі 1 205 783,40 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 941 665,96 грн, прострочених відсотків за користування кредитом 255 317,56 грн, пені 8 799,88 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А» загальною площею 95,5 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м., бані «Б», погрібу з шиєю «П», сараїв «В», «в», гаражу з оглядовою ямою «Г», огорожі 1-2, криниці № 3, що належить ОСОБА_1 на праві власності, вартістю 1 211 730 грн., шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» будь-які особі-покупцеві відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу з наданням ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» права на: проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 та отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, у нотаріусів документів, дублікатів, витягів, довідок що стосуються предмета іпотеки та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі правовстановлюючих документів».

В іншій частині заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень витрат по сплаті судового збору, понесених у ході апеляційного розгляду справи.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: вул. Соборна, 71, м. Вінниця, 21050, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09302607.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2021 року.