Справа № 2-1813/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді Губської Я.В.

при секретарі Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2-1813/10/03,-

встановив:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить суд замінити сторону стягувача у виконавчих документах та виконавчих провадженнях на стадії виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 17.05.2010 року у справі №2-1813/10/03, а саме замінити стягувача ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» ( , місцезнаходження: 03035, м. Київ, площа Солом`янська б.2 офіс 701).

В обґрунтування заяви заявник зазначає, зокрема, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2010 року по справі №2-1813/10/03 позов задоволено. Розірвано договір кредиту під заставу нерухомого майна № 381-П-В/01/08 від 01.02.2008р., укладений між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості по невиконаному зобов`язанню у розмірі 123875,37грн., поточну заборгованість за кредитом у сумі 433389,06 грн., станом на 07.10.2009 р. у зв`язку з розірванням договору кредиту, 11425,16 грн. пені, а всього загальну суму 568689,59 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять)грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно: нежитлові приміщення №№9,10,11 в літ. «А-1» загальною площею 47,2кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 згідно іпотечного договору №381/08, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окрігу Левченко В.Г. в реєстрі №174 на користь ПуАТ «СЕБ-Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «СЕБ-Банк» держмито у розмірі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. Зазначили, що 12.01.2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» укладений договір про відступлення прав вимоги №GL1N319233, згідно у умовами якого ПАТ «Фідобанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» права вимоги за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 381-П-В/01/08 від 01.02.2008р., стягнення заборгованості за яким було предметом розгляду у цивільній справі №2-1813/10/03 та метою відповідних виконавчих проваджень. З урахуванням вищевикладеного виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.

Заявник в поданій заяві просив суд задовольнити заяву та заяву розглянути за їх відсутності.

Інші сторони по справі до судового засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, причини не явки учасників процесу суду не відомі, що відповідно до ч. 3 ст.442 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної заяви за їх відсутності.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення..

Вимогами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок зміни кредитора у зобов`язанні визначений в статті 516 цього Кодексу. Так, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2010 року по справі №2-1813/10/03 позов задоволено. Розірвано договір кредиту під заставу нерухомого майна № 381-П-В/01/08 від 01.02.2008р., укладений між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості по невиконаному зобов`язанню у розмірі 123875,37грн., поточну заборгованість за кредитом у сумі 433389,06 грн., станом на 07.10.2009 р. у зв`язку з розірванням договору кредиту, 11425,16 грн. пені, а всього загальну суму 568689,59 (п`ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять)грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно: нежитлові приміщення №№9,10,11 в літ. «А-1» загальною площею 47,2кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 згідно іпотечного договору №381/08, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окрігу Левченко В.Г. в реєстрі №174 на користь ПуАТ «СЕБ-Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПуАТ «СЕБ-Банк» держмито у розмірі 1700,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

12.01.2021 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» укладений договір про відступлення прав вимоги №GL1N319233, згідно у умовами якого ПАТ «Фідобанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» права вимоги за відповідними договорами, до яких, зокрема входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 381-П-В/01/08 від 01.02.2008р., стягнення заборгованості за яким було предметом розгляду у цивільній справі №2-1813/10/03 та метою відповідних виконавчих проваджень.

Вирішуючи заявлену вимогу про заміну стягувача, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного суду України від 20.11.2013 по справі № 6-122цс13 суд дійшов правового висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Правова позиція Верховного суду України обґрунтована тим, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вказана заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 258, 259, 353, 442 ЦПК України, 512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент»- задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» ( код ЄДРПОУ 39114866, місцезнаходження: 03035, м. Київ, площа Солом`янська б.2 офіс 701)у виконавчих документах та виконавчих провадженнях на стадії виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 17.05.2010 року у справі №2-1813/10/03.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженн я, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя -