Справа № 467/305/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року смт. Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шарати Н.І.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

боржника ОСОБА_3 ,

представника органу ДВС Дзгоєвої Т.Ю.,

державного виконавця Дерій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Арбузинського районного суду Миколаївської областісправу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій Мирослави із проведення розрахунку заборгованості по аліментам неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Арбузинського районного суду Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій Мирослави із проведення розрахунку заборгованості по аліментам неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам.

В обґрунтування скарги вказує, що 10.06.2004 року Арбузинський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення №2-291 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи утримання з 28.04.2004 року до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі зазначеного рішення стягувачем отримано виконавчий лист, який звернуто до виконання. Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 зобов`язань зі сплати аліментів державним виконавцем Дзгоєвою Т.Ю. по виконавчому провадженню №42860515 від 28.03.2018 року винесено ряд постанов щодо обмеження прав боржника та нараховано заборгованість в сумі 23566,16 грн. З даного періоду заборгованість по аліментах лише зростала, так як боржником перераховувались лише поточні платежі. Станом на січень 2019 року згідно розрахунку державного виконавця Мазюк А. від 16.01.2019 року борг по аліментам становив 26539,66 грн. 24.03.2021 року стягувач звернулась до державного виконавця з метою отримання довідки про розмір отриманих аліментів для заповнення декларації. 01.04.2021 року отримавши розрахунок їй стало відомо, що заборгованість ОСОБА_3 за виконавчим листом відсутня, оскільки у виконавчому листі не зазначено періодичність стягнення аліментів щомісяця. Ані усно, ані

письмово її про відсутність заборгованості державний виконавець не повідомляв. Довівши державному виконавцю, що у виконавчому листі періодичність платежів зазначена, стягувач отримала усне повідомлення, що боржником до відділу виконавчої служби було надано довідку Управління соціального захисту населення Арбузинської РДА, датовану груднем 2020 року, про здійснення ним догляду за своїм батьком в період з 2016 по 2018 рік, що і стало причиною списання боргу. З огляду на невідповідність наданого розрахунку розрахункам заборгованості, що надавались у попередні роки та матеріалам виконавчого провадження ОСОБА_1 просила визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості по аліментам.

05.04.2021 року скарга прийнята до провадження та у справі призначене судове засідання.

09.04.2021 року до суду надійшов відзив на скаргу за підписом начальника Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) І.Тетеричко, яка просила у задоволенні скарги відмовити з мотивів, що скарга не відповідає матеріалам виконавчого провадження, оскільки виконання здійснюється на підставі виконавчого листа у справі №2-291/2004 Арбузинського районного суду Миколаївської області, виданого 10.06.2004 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку, починаючи з 28.04.2004 року до його повноліття, але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на місяць, в документах виконавчого провадження №428605165 взагалі не фігурує дитина спільний син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні 26.04.2021 року представником стягувача, адвокатом Сорочаном В.О. подано заяву про уточнення скарги на дії державного виконавця, та викладено вимоги скарги в уточненій редакції: визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2021 року у виконавчому провадженні №42860515; зобов`язати державного виконавця Арбузинського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дерій М.А. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

В судовому засіданні представник стягувача, адвокат Сорочан В.О. вимоги скарги підтримав з підстав, зазначених у скарзі, крім того зазначив, що розрахунок заборгованості, здійснений державним виконавцем Дерій М. 01.04.2021 року є неправомірним, оскільки:

виконавче провадження №42860515 було відкрите 07.04.2014 року, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на момент відкриття провадження становила 1983,59 грн. Оскільки розрахунок заборгованості від 01.04.2021 року здійснений з жовтня 2013 року, державний виконавець здійснила розрахунок поза межами даного виконавчого провадження;

в зв`язку зі змінами у законодавстві, в період з липня 2017 року розрахунок аліментів мав бути визначений не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як до липня 2018 року протиправно визначався державним виконавцем в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

державним виконавцем безпідставно, за відсутності фактичної сплати коштів боржником зараховано у рахунок погашення заборгованості платежі, зокрема, за травень 2019 року включено у розрахунок погашення заборгованості в сумі 1859,58 грн. тоді як на картковий рахунок стягувача зараховано тільки 1064,24 грн., за жовтень 2019 року включено у розрахунок погашення заборгованості на 1 тис. гривень більше, ніж фактично отримано стягувачем, за жовтень 2019 року до розрахунку заборгованості включено понад 4 тис. гривень, тоді як фактична сплата становить 2599,54 грн., в січні 2020 року грошові кошти на рахунок стягувача взагалі не поступали.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 уточнені вимоги скарги підтримала з підстав, викладених у первісній скарзі та підтримала доводи свого представника. Зазначила, що державним виконавцем безпідставно здійснено перерахунок та скасовано заборгованість, визначену раніше у виконавчому провадженні, зокрема, згідно розрахунку державного виконавця Мазюк А. від 16.01.2019 року, за яким борг по аліментам становив 26539,66 грн.

Представник Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дзгоєва Т.Ю. та державний виконавець Дерій М.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували, надавши

новий розрахунок заборгованості станом на 20.04.2021 року, здійснений в межах виконавчого провадження з моменту його відкриття з квітня 2014 року з урахуванням заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на момент відкриття провадження 1983,59 грн. Також у новому розрахунку перевірено відповідність сплачених боржником сум матеріалам виконавчого провадження. Відсутність зазначеної стягувачем заборгованості, яка була розрахована попередніми виконавцями пояснили тим, що перерахунок розміру заборгованості був зроблений з урахуванням наданих боржником індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також довідки Управління соціального захисту населення Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області про те, що ОСОБА_3 перебував на обліку управління з 31.03.2016 року по 04.01.2018 року як такий, що здійснював догляд за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розрахунок заборгованості по аліментам в розмірі не менше 30%, а в подальшому не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку здійснений у відповідності до чинного законодавства.

Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що сплачував аліменти по мірі можливості згідно із розрахунками, що здійснювались державними виконавцями та у вирішенні скарги покладається на суд, просить вирішити скаргу у відповідності із чинним законодавством.

Перевіривши доводи сторін виконавчого провадження, представника виконавчої служби, державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та виконавче провадження суд встановив наступне.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №42860515 встановлено наступне.

Арбузинським місцевим судом Миколаївської області у справі №2-291 за 2004 рік 07.06.2004 року було видано виконавчий лист на підставі рішення від 07.05.2004 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку, починаючи з 28.04.2004 року до його повноліття, але не менше 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на місяць.

ОСОБА_8 . 15.08.2015 року уклала шлюб із ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 15.08.2015 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_10 ».

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Довгань В.В. від 27.03.2014 року закінчено виконавче провадження ВП №41348143 на підставі вказаного виконавчого листа закінчено в зв`язку із звільненням боржника та виконавчий лист направлено до ВДВС Арбузинського РУЮ для виконання. Станом на 27.03.2014 року заборгованість складає з урахуванням заборгованості за березень 2014 року 1983,59 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ Дерій М.А. 07.04.2014 року відкрите виконавче провадження №42860515 на підставі зазначеного виконавчого листа.

01.04.2021 року у виконавчому провадженні ВП №42860515 державним виконавцем Дерій М. здійснено розрахунок заборгованості, що є предметом оскарження у даній справі.

Згідно розрахунку заборгованості від 01.04.2021 року, розрахунок розпочато з жовтня 2013 року, без зазначення заборгованості по сплаті аліментів станом на момент відкриття виконавчого провадження, тобто поза межами виконавчого провадження, яке відкрите 07.04.2014 року. Отже, в даній частині доводи представника стягувача є слушними.

Що стосується невідповідності сплачених боржником сум за виконавчим документом, сумам зазначеним у розрахунку, з матеріалів виконавчого провадження встановлено наступне.

В розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2021 року значиться сума сплачених боржником аліментів за жовтень 2019 року 2722,19 грн. Згідно матеріалів виконавчого провадження платіжними дорученнями від 15.10.2019 року, 28.10.2021 року та від 30.10.2019 року державним виконавцем перераховано на рахунок ОСОБА_1 суми 806,87 грн., 957,66 грн. та 957,66 грн. відповідно. Однак згідно Інформаційної довідки з автоматичної системи виконавчого провадження №36681 від 01.04.2021 року, платіж від 30.10.2019 року на суму 957,66 грн. був повернутий на рахунок відправника «до з`ясування». Отже, стягувачем не отримано зазначені кошти на свій рахунок, а державний виконавець не перевірив належним чином зарахування вказаної суми на рахунок стягувача.

В іншій частині розрахунок сплачених боржником сум відповідає наявним у матеріалах виконавчого провадження розпорядженням державного виконавця та відповідним платіжним дорученням, деякі розбіжності обумовлені врахуванням платежів, зроблених у останні дні попереднього місяця в рахунок заборгованості за наступні місяці. При цьому судом не приймаються доводи стягувача про те, що нею не отримані кошти в сумі 2000,28 грн. в січні 2020 року, оскільки нею надано скриншот з програми «Приват24» про відсутність надходжень на її картковий рахунок в період з 01.01.2020 року по 31.01.2020 року, тоді як згідно платіжного доручення №336 від 31.01.2020 року грошові кошти в сумі 2000,28 грн. були перераховані на її рахунок та операція проведена банком вже 03.02.2020 року.

Стосовно підстав для визначення розміру аліментів в порядку абз. 2 ч.2 ст.182 СК України не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у період з липня 2017 року по липень 2018 року, то вони відсутні з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Абзац другий частини другої статті 182 СК України після слова «Мінімальний» доповнено словом «гарантований».

Таким чином законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

У разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з 28 серпня 2018 року. До цього у державного виконавця не було повноважень стягувати мінімальний гарантований розмір аліментів. З огляду на зазначене, доводи представника стягувача в цій частині суд відхиляє.

Що стосується неправомірного зменшення заборгованості, раніше визначеної державними виконавцями суд встановив наступне.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.01.2019 року, направленого на запит Шевчук Ю.В. за №468/3 від 16.01.2019 року, який в матеріалах виконавчого провадження відсутній та позивачем надано її екземпляр розрахунку, станом на 15.01.2019 року ОСОБА_3 мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 26454,20 грн. Відомості щодо зазначеного розміру заборгованості містять інші матеріали виконавчого провадження, зокрема, постановою державного виконавця від 07.05.2019 року накладено арешт на майн боржника у зв`язку із наявністю боргу по аліментам станом на 01.05.2019 року в сумі 26878,58 грн.

Після цього державним виконавцем було зроблено ряд розрахунків, за якими заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів відсутня. Зокрема, згідно розрахунку від 01.12.2020 року відсутні будь-які нарахування аліментів у виконавчому провадженні №42860515. Постановами від 25.11.2020 року у даному виконавчому провадженні знято всі застосовані раніше обмеження і заборони щодо боржника у зв`язку з відсутністю заборгованості.

Оспорюваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2021 року за період з травня 2014 року по грудень 2014 року включно зроблено за відсутності у боржника ОСОБА_3 будь-якого доходу з розрахунку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки Арбузинського районного центру зайнятості від 26.01.2015 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітний з 10.02.2014 року по 08.12.2014 року. В період з травня по грудень 2014 року включно доходу не отримував, жодних нарахувань йому не здійснювалось.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2016 року по грудень 2017 року включно за відсутності у боржника ОСОБА_3 доходу зроблено з розрахунку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області від 04.02.2020 року №77/05/09, ОСОБА_3 перебував на обліку з 31.03.2016 року по 04.01.2018 року як такий, якому призначено компенсацію як фізичній особі, які надають соціальні послуги за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про нарахування у довідці відсутні.

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у квітні 2018 року за відсутності у боржника ОСОБА_3 доходу зроблено з розрахунку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки Арбузинської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості №115 від 12.04.2021 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітний з 15.03.2018 року по 02.05.2018 року та у даний період доходу не отримував, жодних нарахувань йому не здійснювалось.

За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_3 у травні 2018 року отримав дохід від ФГ «Юрвіал» (код 33434657).

Порядок визначення розміру аліментів врегульовано Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Згідно із частинами першою, третьою, восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми

заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

При цьому, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження (пункт 3 розділу XVI Інструкції).

За правилами статті 195 СК України у діючій редакції (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (частина друга статті 195 СК України).

За правилами статті 195 СК України в попередній редакції, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує (ч.2 ст.185 СК Україні).

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.3 ст.185 СК України в редакції закону № 2677-VI від 04.11.2010 року).

Відповідно до положень статті 4 Закону «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства.

Отже, в тому випадку коли боржник є непрацюючою працездатною особою, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, або за особою з інвалідністю 1 групи чи за особою, яка досягла 80-річного віку, він належить саме до категорії зайнятого, але непрацюючого населення, а тому для обчислення суми аліментів та заборгованості по їх сплаті, має застосовуватись положення частини другої статті 195 СК України, або частини третьої цієї статті в редакції закону № 2677-VI від 04.11.2010 року в залежності від часу виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).

З аналізу зазначених норм Закону можна дійти висновку, що до зайнятого населення належать як особи, які працюють, так і непрацюючі працездатні особи.

Той факт, що непрацююча працездатна особа, яка здійснює зазначений догляд, підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а сам цей час догляду зараховується до страхового стажу, не надає такій особі статусу особи, що працює.

З огляду на це, працездатна особа, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, або за особою з інвалідністю 1 групи чи за особою, яка досягла 80-річного віку, чинним законодавством однозначно визначається як непрацююча працездатна особа.

Відповідно до законодавства кошти, які отримує особа, що здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу та щомісячні компенсаційні виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, не визнаються заробітком, а є компенсаційною виплатою.

Таким чином особа, яка отримує ці компенсаційні виплати також є непрацюючою працездатною особою.

З урахуванням наведеного, державним виконавцем при проведенні оскаржуваного розрахунку було необґрунтовано здійснено перерахунок раніше визначеної заборгованості зі сплати аліментів і за відсутності у боржника ОСОБА_3 доходу в період з травня 2014 року по грудень 2014 року включно, в період з березня 2016 року по грудень 2017 року включно та за квітень 2018 року заборгованість неправомірно визначена з розрахунку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки у вказані періоди боржник офіційно не працював та доходу не мав, в тому числі не отримував допомогу по безробіттю, заборгованість по сплаті аліментів мала визначатись у відповідності до частини другої статті 195 СК України (частини третьої цієї статті в редакції закону № 2677-VI від 04.11.2010 року в залежності від часу виникнення заборгованості) виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, зважаючи на те, що сам по собі статус безробітного не є підставою вважати боржника працюючою особою, а кошти, які отримував боржник, здійснюючи догляд за особою похилого віку, не є заробітком (доходом), а є компенсаційною виплатою.

Таке неправомірне здійснення перерахунку раніше визначеної заборгованості призвело до її необґрунтованого зменшення, на що вказує стягувач у своїй скарзі.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на встановлені порушення під час здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам від 01.04.2021 року, які на даний час не усунуті, скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, визнати зазначений розрахунок неправомірним та зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості відповідно до вимог законодавства.

Керуючись ст. 345, 447, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.04.2021 року у виконавчому провадженні №42860515.

Зобов`язати державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в провадженні якого перебуває виконавче провадження №42860515 з примусового виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.06.2004 року у справі №2-291 2004 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку на місяць, здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя І.О.Догарєва