ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/275/21 Номер провадження 22-ц/814/1240/21Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Киричка С.А., дата складання повного тексту рішення 07 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 керуючи трактором Т-40 здійснив наїзд на металеву сітку «Рабиця», що належала позивачу, в результаті чого утворилося ушкодження паркану. ОСОБА_1 зазначав, що у зв`язку з пошкодженням майна транспортним засобом, яким керував відповідач, йому було завдано матеріальну шкоду, яка складається з вартості сітки «Рабиця» 300 грн та вартості робіт по встановленню даної сітки в розмірі 200 грн.

Наголошував, що відповідач своїми діями, завдав йому також моральної шкоди, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок вказаних протиправних дій, оскільки через пошкоджений паркан до його господарства проникають бродячі собаки і це впливає на його здоров`я. Так, він втратив сон, постійно перебуває у пригніченому стані, що негативно впливає на його відносини з оточуючими, окрім того відповідач 04.03.2021 телефонував йому, при цьому зневажливо звертався та погрожував фізичною розправою. Відповідно до вищезазначеного просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 500 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

10 березня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 5000грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пошкодження огорожі, яке відбулося більш ніж 10 років тому, в результаті необережних дій відповідача не могло завдати ОСОБА_1 таких душевних страждань, які підлягають грошовій компенсації. Доказів того? що відповідач залякував та погрожував у телефонній розмові позивачем не надано. Щодо завданої матеріальної шкоди та саме з чого виходив позивач при визначенні її розміру матеріали справи жодних відомостей не містять.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367ЦПКУкраїни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 серпня 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців.

Відповідно до вищезазначеної постанови 26 травня 2010 року о 10 год. 10 хв. в с. Хитці Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , керуючи трактором Т-40, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом допустив наїзд на металеву сітку «Рабиця», що належала ОСОБА_1 в результаті чого на сітці утворилося пошкодження розміром 1,1х0,40 м.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Частиною 1статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім цього, згідно з абз. 2 п. 5, п. 9 вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вірно встановивши обставини справи та здійснивши відповідний аналіз наведених правових норм, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, а також не підтверджено жодними належними та допустимими доказами розміру матеріальної шкоди яку позивач просить стягнути з відповідача. Так, відсутні будь-які дані, які б свідчили про вартість пошкодженої сітки "Рабиця" в розмірі 300 грн та вартості її встановлення в розмірі 200 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду.

Твердження ОСОБА_1 стосовно упередженості та необ`єктивності судді при розгляді даної справи колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки скаржником не зазначено та не наведено будь-яких обставин та підстав, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Крім того, посилання ОСОБА_1 в прохальній частині апеляційної скарги стосовно забезпечення апеляційним судом надання йому державного безоплатного адвоката є безпідставним, оскільки чинним цивільно-процесуальним законодавством суди не є суб`єктами, уповноваженими на забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зокрема, суд не може також ініціювати вирішення вказаного питання, оскільки згідно положень Закону України «Про безоплатну правову допомогу» отримання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні здійснюється за заявницьким принципом шляхом звернення особи, яка потребує такої допомоги, безпосередньо до суб`єктів її надання, якими є регіональні та місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо судових витрат

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді В.П. Пікуль

Т.В. Одринська