ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 2-6076/10 Головуючий у 1-й інстанції Гаврилов Д.В.
Номер провадження 22-ц/819/1243/21 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

секретар: Савицька А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року у складі судді Гаврилова Д.В. про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом прокурора Суворовського району м. Херсона в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА

У вересні 2016 року Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі Суворовський ВДВС) звернувся до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа № 2-6076, який був виданий 05.09.2010 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» боргу у сумі 485 683,04 грн. При цьому посилається на те, що оригінал виконавчого документа було втрачено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2016 року подання Суворовського ВДВС задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2-6076 виданого Суворовським районним судом м. Херсона на підставі рішення суду від 01.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості на загальну суму 485 683,04 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Суворовського ВДВС про видачу дубліката виконавчого листа. Зупинити стягнення на підставі фальсифікованого виконавчого провадження ВП № 61371955.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що Херсонським міським судом Херсонської області в порушення вимог ЦПК України було прийнято до розгляду подання державного виконавця від 28.09.2016 року №15225, яке не відповідає вимогам діючого законодавства щодо належного його оформлення.

При цьому до подання державної виконавчої служби було додано сфальсифікований акт від 27.09.2016р. про втрату виконавчого листа №2-6076/10 від 05.09.2010, який фактично не було втрачено, а було повернуто позивачу на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.02.2012 року ВП №22621490. Отримання стягувачем виконавчого листа стало підставою для списання залишку заборгованості в сумі 247 957,41 грн. як безнадійної, за рахунок резерву банку, що підтверджується звітом банку до податкових органів за 2014 рік та листом банку від 06.10.2014 №13/1-03-374, яким боржника повідомлено про отримання прибутку з наступною сплатою податку.

Крім того суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не дотримався вимог ЦПК, оскільки розглянув дану справу за його відсутності, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив його конституційні права на участь у судовому засіданні та не забезпечив йому можливості надати суду докази та навести свої доводи.

Також вказує на те, що доводи заявника, зазначені ним у поданні Суворовського ВДВС від 28.09.2016 року про видачу дубліката виконавчого листа, не підтверджуються матеріалами справи. Зокрема заявником не зазначено та не надано в підтвердження даних обставин письмового доказу про направлення виконавчого документу банку чи отримання його від банку, дати його направлення чи отримання, акту підприємства поштового зв`язку щодо втрати виконавчого листа, результатів службової перевірки за фактом втрати виконавчих документів підприємством поштового зв`язку, інформації за результатом проведених виконавчих дій. Вважає, що виконавчий лист фактично повернутий органом державної виконавчої служби стягувачу після реалізації залогового майна.

Крім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що державний виконавець звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа лише 15.11.2016 року, тобто через 4 роки та 9 місяців після повернення виконавчого листа позивачу, а отже, в порушення норм матеріального права, суд ухвалив рішення про видачу дубліката виконавчого листа строк пред`явлення якого до виконання сплив на час постановлення ухвали.

Вказує й на те, що судом, в порушення вимог процесуальних норм, у судовому рішенні не зазначено мотивів, з посиланням на належні та допустимі докази, із яких суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до письмового відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник Суворовського РДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вважає доводи викладені в ній безпідставними та такими, що не відповідають вимогам Закону.

Зокрема зазначає, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-6076 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у розмірі 485 683,04 грн. 29.02.2012 року державним виконавцем було винесено проект постанови про повернення виконавчого документа в порядку п.2, ч.1, ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», який не був підписаний і не направлений стягувачу. В подальшому, у зв`язку із запровадженням Автоматизованої системи виконавчого провадження проект постанови про повернення виконавчого документа від 29.02.2012 року автоматично системою затверджено та присвоєно стан виконавчому провадженню «Повернуто», але виконавче провадження є діючим.

Після видачі дублікату виконавчого листа для проведення подальших виконавчих дій 21.04.2017 року було винесено постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документа від 29.02.2012 року. За рахунок утриманих коштів з пенсії боржника в 2019 році на користь стягувача зараховувались грошові кошти.

10.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до вимог п.2, ч.1, ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», а 26.02.2020 року знову відкрито виконавче провадження по зазначеному (дублікату) виконавчому листу. На підставі вказаного, просила ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник філії Херсонське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» Щепаняк Ю.М. вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 01.10.2010 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» стягнено заборгованість за кредитом в загальній сумі 485 683,04 грн., на підставі якого було видано виконавчий лист. Зазначений виконавчий лист неодноразово перебував на примусовому виконанні РВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона. В ході виконавчого провадження було частково погашено заборгованість за виконавчим документом шляхом звернення стягнення на іпотечне майно боржника та реалізації його на прилюдних торгах. На суму непогашеної заборгованості Банком сформовано резерв та в подальшому її було класифіковано як безнадійну. Про відшкодування за рахунок резерву непогашеної частини боргу за кредитними зобов`язаннями Банком повідомлено боржника. Цим же листом йому роз`яснено, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно-позовної роботи Банку, останній зберігає за собою право вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства. Внаслідок чого доводи боржника про те, що повернення виконавчого листа та отримання його Банком стало підставою для списання стягувачем суми залишку заборгованості, як безнадійної, за рахунок резерву, вважає хибними. На теперішній час рішення суду виконано лише частково та Банком продовжуються заходи, спрямовані на стягнення заборгованості з боржника.

Щодо листа Банку від 13.03.2014 року на адресу ДПІ у м. Херсоні, посилаючись на який апелянт вважає, що Банку була виплачена та відшкодована вся сума заборгованості, яка підлягала стягненню, зазначила, що списання Банком у бухгалтерському обліку кредиту, виданого Банком боржнику, як фінансового активу Банку, не є прощенням боргу та сума такої списаної Банком заборгованості не включається до оподатковуваного доходу боржника для цілей застосування підпункту «д» підпункту 164.2.17, пункту 164.2, ст.164 ПК України.

Всі твердження апелянта про завершення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, списання Банком суми залишку заборгованості на підставі отриманого поверненого виконавчого документа вважає без підставними та бездоказовими, а тому просить відмовити йому у задоволенні його апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦПК (в редакції, яка діяла на час розгляду заяви судом першої інстанції) заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Тобто під час розгляду питань про видачу дубліката виконавчого листа чи судового наказу явка сторін виконавчого провадження є їх правом, а не обов`язком.

Проте вони повинні бути належним чином повідомлені про дату судового засідання (ст. 74 ЦПК) і лише за наявності таких даних суд може розглянути заяву без них.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції боржнику ОСОБА_1 не направлялись судові повістки на адресу, зазначену в позовній заяві.

За правилами п.1 ч.1 ст. 169 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду заяви) (аналогічні приписи містить п.1 ч.2 ст. 223 діючого ЦПК) суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України в чинній редакції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року N 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням принципів рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив його права на участь в судовому засіданні, надання доказів та заперечень проти поданої заяви.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Встановлена судом апеляційної інстанції обставина щодо неповідомлення боржника ОСОБА_1 про розгляд справи щодо нього без його участі є безумовною підставою для скасування судового рішення і постановлення нового.

Щодо доводів ОСОБА_1 про неправомірне постановлення ухвали суду першої інстанції, якою було задоволено подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа, то колегія судів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 01.10.2010 року видано виконавчий лист по справі №2-6076/2010 про стягнення з ОСОБА_1 та користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 485 683,04 грн. (а.с.129; 134).

16 листопада 2010 року державним виконавцем ВДВС Суворовсього РУЮ м.Херсона винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-6076 виданого 05.09.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона (а.с.152).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №22621490, які були надані до апеляційного суду, 27.12.2011 року державним виконавцем Мовчан А.А. складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6076/2010 виданого 05.09.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Ощадбанк» 485 683,04 грн. Майно реалізовано 23.12.2011 року за 291 000 грн.

При цьому матеріали цивільної справи, а також вказаного вище виконавчого провадження містять копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2012 року, підставою була відсутність майна у боржника на яке може бути звернено стягнення (а.с.154).

З листа філії Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» від 06.10.2014 року №13-/1-03- направленого на адресу ДПІ у м. Херсоні вбачається, що починаючи з 2012 року, керуючись п.4 постанови правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172, Банківська установа має право відшкодовувати (списати) за рахунок резерву безнадійну заборгованість фізичних осіб боржників, яка включає суму основної заборгованості перед Банком та/або нараховані доходи (борг боржника), за якою є прострочення погашення боргу або його частини понад 180 днів та суми безнадійної заборгованості переносити на позабалансові рахунки.

Згідно постанови №146 від 19.03.2013 р. правління ПАТ «Державний ощадний банк України» та розпорядження №353 від 18.04.2013 року філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» було анульовано за рахунок резерву безнадійну заборгованість ОСОБА_1 у загальній сумі 247 957,41 грн. Відповідний лист також було направлено ОСОБА_1 (а.с.175-176).

27 вересня 2016 року Суворовським РДВС у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області складений акт про втрату виконавчого листа №2-6076/2010 виданого 05.09.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 та користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 485 683,04 грн., в якому зазначено, що даний виконавчий лист до Суворовського РДВС у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області не надходив та втрачений при пересилці (а.с.151).

У зв`язку із втратою виконавчого документа 09.11.2016 року державним виконавцем було направлено до суду подання про видачу дубліката виконавчого листа та за ухвалою суду від 29.11.2016 року дане подання задоволено (а.с.150; 159).

З тексту наданого державним виконавцем до апеляційного суду письмового уточнення до відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що 21 квітня 2017 року постанову від 29.02.2012 року скасовано, у зв`язку з проведенням подальших виконавчих дій.

10.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до вимог п.2, ч.1, ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згодом до відділу надійшла заява стягувача, в особі начальника філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» Дубровського В., в якій останній просив повторно відкрити виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №2-6076 виданого від 19.12.2016 року, виданого 19.12.2016 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором, накласти арешт на майно боржника та звернути стягнення на доходи боржника.

26.02.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61371955 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором на залишок суми заборгованості у розмірі 257 659,94 грн.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно із п.10 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (в редакції, чинній на час звернення з поданням про видачу дубліката виконавчого листа), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Частиною першою статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення з поданням про видачу дубліката виконавчого листа) передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) та від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61-18169св18).

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу. Під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного, обставини втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

До того ж дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа яка звертається до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування доводів щодо втрати оригіналу виконавчого документа державний виконавець у своєму поданні про видачу дубліката виконавчого листа №2-6076 виданого 05.09.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона лише зазначає, що його оригінал було втрачено. Доказом втрати виконавчого листа вважає акт від 27.09.2016 року, складенийСуворовським РДВС у м. Херсоні ГТУЮ у Херсонській області, в якому вказано, що даний виконавчий лист до даного відділу не надходив та на теперішній час втрачений при пересилці (а.с.151).

Інших пояснень або долучення до нього відповідних доказів, вказане подання державного виконавця не містить.

В судовому засіданні представник Суворовського РДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Плевака І.І. пояснила, що у Відділі на примусовому виконанні перебував зазначений виконавчий лист, виконавче провадження по ньому було зведено разом із іншими виконавчими провадженнями, в яких боржником є ОСОБА_1 в одне зведене виконавче провадження. В грудні 2011 року внаслідок реалізації на прилюдних торгах нерухомого майна - квартири боржника було погашено частину боргу за вказаним виконавчим листом. При цьому постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2012 року, на яку посилається ОСОБА_1 була внесена в програму ЄДРВ, як проект, який не був підписаний державним виконавцем і, відповідно, вона не направлялася сторонам виконавчого провадження. З того часу відбулася зміна державних виконавців, які працювали з даним виконавчим провадженням та їй невідомо куди дівся виконавчій лист. Його втрату було виявлено лише 27 вересня 2016 року та зафіксовано актом щодо втрати виконавчого листа №2-6076/2010.

Факт того, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.02.2012 року разом із виконавчим листом №2-6076/2010 не була направлена стягувачу також підтвердила представник філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» Щепаняк Ю.М. Також вона пояснила, що Банку не було відомо про втрату виконавчого листа, що підтверджуються письмовими зверненнями стягувача від 28.02.2013 року, 01.04.2013 року, 06.02.2015 року та 17.08.2016 року на адресу ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсона, за якими Банк неодноразово просив надати інформацію щодо стану виконання по ньому. Припускає, що виконавчий лист міг направлятися за місцем роботи боржника і звідти не повернутися, однак точної інформації про це в неї немає.

Таким чином вказана заявником у акті про втрату виконавчого листа №2-6076/2010 виданого 05.09.2010 року обставина втрати його при пересилці спростована під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа №2-6076/2010 не обґрунтованим, оскільки обставини його втрати з`ясовані не були, а також належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що виконавчий лист втрачено під час здійснення виконавчих дій останнім не надано.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суду взагалі не наведені обставини щодо отримання та втрати виконавчого документа. Матеріали виконавчих проваджень досліджено не було.

Оскаржувана ухвала суду, в порушення вимог ст. 210 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції), не містить мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, а лише норми закону, якими суд керувався при постановленні ухвали.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 листопада 2016 року скасувати, постановити нову.

Відмовити у задоволенні подання Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про видачу дубліката виконавчого листа № 2-6076.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складено 30 листопада 2021 року

Суддя О.М. Полікарпова