№ 642/1286/21
№ 2/642/938/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова

в складі головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря Старікова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , 2006 року народження, та додаткових витрат на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 08.07.2006 року між сторонами укладено шлюб. За час перебування в шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом з дитинства, у зв`язку з чим позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 29.01.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.

Після припинення шлюбних відносин дитина-інвалід проживає разом із позивачкою, знаходяться на її утриманні та вихованні. Дитина має цукровий діабет 1 типу тяжкої форми, глікемічний контроль з високим ступенем ризику, синдром вегетативної дисфункції, вторинну кардіоміопатію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3479. Стан дитини з віком не покращується у з в`язку з чим у теперішній час доньці призначили інвалідність з підгрупою «А» (яка є більш тяжкою порівняно з тим, що вона мала раніше).

У зв`язку з тим, що дитина потребує особливого догляду (кожні дві години необхідно робити заміри рівня цукру у крові та робити ін`єкції інсуліну), доньці протипоказані стреси та загрузки, та необхідне спеціальне харчування. Позивач вимушена була позичити гроші та віддати дитину у приватну авторську школу « Бойко », яка може їй забезпечити життєве необхідні умови для навчання. Вартість навчання складає 8000 грн щомісячно (довідка додається). Але окрім витрат на навчання, позивач вимушена ще особисто сплачувати за одяг та взуття для дитини, а зважаючи на те, що доньці 14 років та вона має зріст 180 см, тобто вона дуже швидко зростає (що вказано у її діагнозі), новий одяг позивач їй придбає дуже часто.

Позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю у розмірі 2435,80 грн щомісячно, але цих коштів а ні на утримання дитини, і ні на її лікування не вистачає.

ОСОБА_2 до 2019 року надавав періодичну допомогу на утримання ОСОБА_5 , але після листопада 2019 року взагалі припинив надавати будь яку допомогу, хоча і має таку можливість.

Відповідач, одружений, працює на авторинку Лоск , офіційно чи ні позивачу не відомо. Має автомобіль марки «Опель», та рік тому разом зі своєю другою дружиною придбав трьохкімнатну квартиру. Все це свідчить про те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі вважає позивач.

Позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова в мою користь аліменти на утримання нашої доньки- ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з даного часу та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова в мою користь додаткові витрати на утримання нашої доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з даного часу та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов. Позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення із нього аліментів на утримання дитини але не в такому значному розмірі, бо він не працює, дохід має нерегулярний та мінливий в залежності від наявності можливості тимчасового заробітку за різноманітними цивільно- правовими договорами. Ситуація загострюється також у зв`язку із пандемією коронавірусу, з огляду на що відбувся суттєвий спад на ринку праці. Також зазначим, що не має жодного рухомого чи нерухомого майна. Крім того відповідач перебуває у новому шлюбі з 03.09.2016 із ОСОБА_7 . Від нового шлюбу має доньку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка так само знаходиться на утриманні відповідача та потребує відповідного догляду. Також на утриманні відповідача знаходиться також непрацездатна мати ОСОБА_9 1956 року народження, яка з 2011 року не працює. На підставі викладеного просив призначити розмір аліментів - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, врешті позовних вимог просив відмовити, оскільки сплачувати додаткові витрати пов`язані із лікуванням дитини не має можливості. Твердження позивачки про те, що він не бере участі у матеріальному утриманні дитини не відповідають дійсності, оскільки він по можливості надає грошові кошти на утримання доньки.

Позивач надала суду відповідь на відзив, в якому наполягала на тому, що відповідач є чоловіком у розквіті сил, працездатний, хронічних захворювань не має та не має інвалідності, на відміну від неповнолітньої доньки - інваліда, та зазначений факт, що останній не працює, не звільняє його від обов`язку утримувати доньку.

Зі свого боку щомісячні затрати на навчання та забезпечення дитини одягом та дієтичним харчуванням, лікарськими засобами, медичні обстеження садовлять мінімум 12 000 грн. та фактично увесь тягар по забезпеченню дитини взяла на себе позивач та наполягала на стягненні саме 3000 грн. аліментів на утримання дитини та 1000 грн. на додаткові витрати пов`язані саме з захворюванням дитини, яка потребує на життєво-необхідне забезпечення.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 8 липня 2006 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду від 29.01.2015 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача з відповідачем народилася донька - ОСОБА_4 .

З січня 2015 року сторони мешкають окремо один від одного. Донька проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні.

Дитина від шлюбу сторін, ОСОБА_4 є інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , у зв`язку з цим, позивач не має змоги працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом до шістнадцяти років.

Дитина має цукровий діабет 1 типу тяжкої форми, глікемічний контроль з високим ступенем ризику, синдром вегетативної дисфункції, вторинну кардіоміопатію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3479. Стан дитини з віком не покращується у з в`язку з чим у теперішній час дитині призначили інвалідність з підгрупою « А» (яка є більш тяжкою порівняно з тим, що вона мала раніше). Дані обставини підтверджуються довідкою «про отримання допомоги», наданою Управлінням соціального захисту населення від 17.02.2021 року № 263/03-21 про отримання державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю у розмірі 2435,80 грн щомісячно.

У зв`язку з тим, що дитина потребує особливого догляду , а саме кожні дві години необхідно робити заміри рівня цукру у крові та робити ін`єкції інсуліну. Дитині протипоказані стреси та нагрузки, та необхідне спеціальне харчування, у зв`язку з чим, позивач була вимушена віддати дитину у приватну авторську школу « Бойко », яка може їй забезпечити життєве необхідні умови для навчання, постійний догляд лікаря при навчальному процесі та необхідне дієтичне харчування в цей період. Вартість навчання складає 8000 грн щомісячно, що підтверджується довідкою.

Витрати на необхідний сезонний одяг та взуття для дитини значні, а зважаючи на те, що дитині 14 років та вона має зріст 180 см, тобто вона має схильність до швидкого зростання, що вказано у її діагнозі, потреба в новому одязі дуже часта.

ОСОБА_2 добровільно дитину матеріально не забезпечує, вказуючи на тимчасову відсутність такої можливості.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.2, 3 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Донька сторін ОСОБА_4 являється дитиною-інвалідом з підгрупою «А», з діагнозом цукровий діабет 1 типу тяжкої форми, глікемічний контроль з високим ступенем ризику, синдром вегетативної дисфункції, вторинну кардіоміопатію, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3479. Позивачка несе значні витрати по оплаті обстеження та лікування дитини.

Як роз`яснено у п. 18 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, необхідно звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №320/383/19 заначено, що суд першої інстанції з урахуванням медичних документів, що підтверджують наявність у дитини хронічних захворювань та містять рекомендації лікарів дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, оскільки витрати на системне та довготривале лікування при такому стані здоров`я дитини є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

Відповідно до положень статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 3 та 4статті77 ЦПК України).

Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2статті 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що в нього немає достатніх коштів сплачувати кошти на додаткові витрати пов`язані із лікуванням дитини те, що позивачкою не доведено достатності заробітку (доходу) відповідача щодо сплати аліментів у більшому розмірі, тому вважає справедливим та необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття та додаткові витрати на дитину в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем ОСОБА_2 належними доказами не доведено повної неспроможності нести додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, а відтак суд вважає такі його доводи необґрунтованими.

При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з того, що донька сторін ОСОБА_4 , 2006 року народження, має повних 15 років. Відповідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом у зв`язку із чим не працює, доходу не має, перебуває у скрутному матеріальному становищі, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, молодим за віком, маючи на утриманні дитину та матір пенсіонерку, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 необхідно щомісячно стягувати на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також додаткові витрати на дитину в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати в справі - суму судового збору за дві вимоги складає 908+908=1816 грн, який підлягає покладенню на відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 4,12, 81, 263-265, 275 ЦПК України, ст.ст. 55, 84, 110, 112, 141, 180-184 СК України, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дітей від 20.11.1989 року суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харкова на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 додаткові витрати на утримання доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 1362 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Гримайло