Справа №601/2217/20
Провадження № 2/601/98/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/2217/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 . Позивачі посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_3 , який є відповідачем по даній справі. Однак з травня 2018 року по даний час відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає. Фактичне місце проживання відповідача на даний момент позивачам невідоме. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачам у реалізації їхнього права на користування та розпорядження належним їм майном та останні змушені нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивачі просять суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

В судове засідання від позивачів надійшла заява, в якій вони просять справу слухати у їх відсутності. Позов підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить по 1/2 частині ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.10.2005 року, договором дарування від 04 січня 2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.01.2019 року.

Згідно акту обстеження на факт проживання осіб у житловому будинку від 05.11.2020 року, будинкової книги ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак з травня 2018 року за місцем реєстрації не проживає.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_3 з травня 2018 року без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 ..

Керуючись ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. ст.ст. 19, 42, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель: АДРЕСА_1 .

Головуючий: