Справа № 462/3820/21
УХВАЛА

02 червня 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа державний виконавець Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключка Олена Ігорівна про звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2142 виданого 30.03.2005 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2004 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індесацією грошової суми відповідно до чинного законодавства.

Заява обгрунтована тим, що він звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Підставою та обгрунтуванням даного позову є усиновлення його колишньої доньки ОСОБА_6 іншим чоловіком, що припиняє особисті та майнові права і обов`язки між ними. Однак, незважаючи на це, відповідачка так і не відмовилася від примусового стягнення аліментів. На підставі постанови державного виконавця з його заробітної плати за березень-лютий 2021 року були стягнуті аліменти в сумі 400 грн. та заборгованість зі сплати аліментів в сумі 33081,18 грн. У зв`язку з наведеним, просить заяву задоволити для того, щоб відповідачка не мала можливості незаконно стягувати кошти з його заробітної плати.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі "C.G. та інші проти Болгарії", заява N 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява N 21722/11).

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2-2142, виданого 30.03.2005 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2004 року і до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією грошової суми відповідно до чинного законодавства.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України.

Так, в даному випадку, вирішуючи питання про забезпечення позову суд, перш за все, виходить з захисту інтересів та прав дитини, на утримання якої стягнуті аліменти.

Крім того, згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Матеріали справи не містять доказів, та і самим позивачем не зазначено про те, що ним оскаржується виконавчий документ, в даному випадку виконавчий лист № 2-2142 виданий 30.03.2005 року Залізничним районним судом м. Львова, стягнення за яким просить зупинити позивач.

Відповідно до ст.150 ч.10 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Водночас, забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів призведе фактично до вирішення справи по суті, а відтак, вирішення заяви про забезпечення позову не може замінити рішення суду по суті розгляду справи.

Крім того, на даний час доказів про те, що дитина ОСОБА_6 була усиновлена в матеріалах справи відстуні.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки останнім не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову та забезпечення позову може призвести до порушення прав дитини.

Також, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Отже, позивачем не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа державний виконавець Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ключка Олена Ігорівна про звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку ст. 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Постигач О.Б.