Справа № 946/4276/21
Провадження № 2-з/946/52/21
УХВАЛА

04 червня 2021 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/8 частини житлового будинку та земельної ділянки з належними до цієї частини будинку надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити до набрання чинності рішенням у справі будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з належними до цієї частини будинку надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначає, що зазначена частина житлового будинку була подарована ОСОБА_2 представником заявника ОСОБА_3 за договором дарування від 08.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №943. Заявник має намір звернутися до суду із позовом про визнання даного договору дарування недійсним. Оскільки, це дарування було здійснено всупереч його волі та інтересам, та їх усній домовленості. ОСОБА_1 вважає, що оскільки частина житлового будинку, що була його власністю, без його згоди може бути відчужена на користь будь-якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що таке відчуження спірного житла на користь інших осіб може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності заявника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 він має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування 3/8 частин житлового будинку та земельної ділянки з належними до цієї частини будинку надвірними будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 недійним.

Суду надано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2021 року №259249560, відповідно до якої ОСОБА_2 є власником 3/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 08.04.2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Пунктами 1, 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В розумінні вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України щодо того, що відповідна заява повинна містити і інші відомості, потрібні для забезпечення позову, та з врахуванням приписів п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема, щодо пересвідчення судом відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості прохання заявника щодо накладення арешту на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані у АДРЕСА_1 належні ОСОБА_2 .

Що стосується вимог заявника щодо заборони до набрання чинності рішенням у справі будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки з належними до цієї частини будинку надвірними будівлями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 суд вважає, що вони не обґрунтовані.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заявник в порушення вимог ст.150 ЦПК не вказав кому та які саме дії він просить суд заборони вчиняти щодо нерухомого майна належного відповідачу.

Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтував необхідність саме такого виду забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви.

Отже, враховуючи, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд вважає, що накладення арешту на 3/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 є доцільним, достатнім та співрозмірним зазначеній заявником позовній вимозі в зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в цій частині. В іншій частині заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись статтями 149,150,260,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт на 3/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані у АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 ».

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Направити дану ухвалу на виконання до державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (68600, Одеська область, м.Ізмаїл, просп.Миру, 23).

Ухвала може бути скасована за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги, що не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко