22-ц/804/1119/21
265/6678/20

Головуючий у І інстанції Вайновський А. М.
Єдиний унікальний номер 265/6678/20
Номер провадження 22-ц/804/1119/21
Доповідач Барков В. М.
У Х В А Л А

12 травня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Ткаченко Т. Б.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Ткаченко Т. Б. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 листопада 2020 року виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває цивільна справа № 265/6678/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 18 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 листопада 2020 року виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

16 березня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Барков В. М., судді: Мальцева Є. Є., Ткаченко Т. Б.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

19 березня 2021 року від судді Ткаченко Т. Б. надійшла заява про самовідвід з мотивів виключення будь-якого сумніву в неупередженості і об`єктивності, оскільки вона та члени її сім`ї особисто знайомі із сторонами у справі.

20 квітня 2021 року ОСОБА_2 були усунені недоліки апеляційної скарги.

З 31 березня по 29 квітня 2021 року головуючий суддя Барков В. М. перебував на лікарняному у зв`язку із захворюванням на COVID 19.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід (самовідвід), якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 2006/23 - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, з метою уникнення будь-яких сумнівів у сторін в об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді при розгляді справи, з метою запобігання перешкоджання в реалізації завдань цивільного судочинства щодо неупередженого і своєчасного розгляду даної справи, задля сприяння зміцненню у суспільства довіри до судової влади, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявлений суддею Ткаченко Т. Б. самовідвід, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

У зв`язку із задоволенням заяви судді Ткаченко Т. Б. про самовідвід, справа передається на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку ст. 14 ЦПК України без вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, згідно із ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Ткаченко Т. Б. задовольнити.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду в порядку ст. 14 ЦПК України без вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, згідно із ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Барков

Т. Б. Ткаченко

Є. Є. Мальцева