Справа № 263/5196/20
Провадження № 2/263/286/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді - Кияна Д.В., за участю секретаря судових засідань - Рябова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2020 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить припинити спільну часткову власність ОСОБА_2 на 1/20 частину квартири АДРЕСА_1 та стягнути з позивача на користь відповідача вартість Ѕ частини будинку в розмірі 20 000,00 грн., визнати за ОСОБА_3 прав власності на зазначену частку.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що 12.05.1983 позивачем та її покійним чоловіком ОСОБА_4 була удочеріна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій замінено ім`я на ОСОБА_6 . Прийомна дочка ОСОБА_3 була зареєстрована в спірній квартирі та приймала участь у приватизації. В подальшому одружилася з ОСОБА_7 , під час шлюбу в них народилися діти ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла та залишила заповіт на належну їй 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 . Відповідач у справі успадкувала обов`язкову частину спадщини, оскільки на момент смерті її матері вона не досягла повноліття, однак остання має можливості користуватися належними їй квадратними метрами з урахування загальної площі квартири, але виділити в натурі 1/20 частку, що складає 3,14 м2 є не можливим, тому позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, оскільки це на її думу не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07.05.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Позивач в позові просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості від 14.04.2020 № 206734217 на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 - 1/20 частка, ОСОБА_2 - 1/20 частка та ОСОБА_1 - 3/10 частка.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №12-141-1323 від 31.05.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.01.2001.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою . Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. (ч. 2 ст. 365 ЦПК України).

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти висновку про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Факт постійного проживання відповідача у спірній квартирі є суттєвою обставиною для визначення істотної шкоди, яка буде завдана відповідачеві припиненням її права власності на 1/20 частку спірної квартири, оскільки вказана частка квартири є єдиною її власністю та житлом.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.19 у справі №552/1996/18 (провадження №61-43760св18)

З урахуванням того, що 1/20 частку спірної квартири є єдиною власністю та житлом відповідача, а в судовому засіданні нею не надана згода на припинення її права власності на частку в спільному майні, позивачем в свою чергу не внесена вартість частки, яка належить відповідачу на депозитний рахунок суду, суд приходить висновку, що заявлені позовні не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 319, 358, 365 ЦК України, статтями 12, 13, 76-82, 89, 142, 223, 229, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторони:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Киян