ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Херсон

Справа №766/16128/19

Провадження №22ц/819/224/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Майданік В.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Плохотніченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Єпішина Ю.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що з 27 січня 2001 року вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, питання про розірвання якого вирішується в іншій справі.

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказала, що хоча вони разом із дітьми й проживають за однією адресою, але діти перебувають на її утриманні, а відповідач не допомагає їй утримувати дітей в повній та достатній мірі, і це ставить її у складне матеріальне становище.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, з 13 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року, з урахуванням ухвали від 27 жовтня 2020 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 03 березня 2020 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що унеможливило його явку до суду. При ухвалені оскаржуваного рішення суд першої інстанції не встановив фактичні обставини у справі та не надав оцінки тому, що неповнолітні діти є зареєстрованими за місцем проживання батька та на час подання до суду цього позову проживали разом з позивачем та відповідачем за адресою АДРЕСА_1 . Він займався вихованням дітей, приймав участь у лікуванні сина ОСОБА_5 , возив дітей на лікування, оплачував вартість проходження ними медичних обстежень та вартість харчування у дитячому садочку за 2019 рік. Ці обставини свідчать про безпідставність позову про стягнення з апелянта аліментів на утримання дітей. Весною 2020 року позивач ОСОБА_2 самовільно змінила місце проживання дітей, з`їхавши на проживання до іншої оселі, а у серпні 2020 року до іншого населеного пункту до м. Чорноморську Одеської області. З травня 2020 року позивач всіляко перешкоджає йому у побаченнях з дітьми, що стало причиною звернення до органів опіки та піклування та суду з позовами, у тому числі щодо визначення місця проживання дітей. На теперішній час він добровільно перераховує кошти на утримання дітей на картковий рахунок позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Мокіна І.В. апеляційну скаргу просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у відповідності до положень ст. 128 ч.6 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, представників сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який зареєстрований 27 січня 2001 року Калінінською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, за актовим записом № 1, та який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 січня 2020 року.

Сторони мають двох неповнолітній дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що існують правові підстави для стягнення аліментів на користь позивача, оскільки неповнолітні діти перебувають на її утриманні.

Суд розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив у справі заочне рішення згідно глави 11 розділу ІІІ ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання призначалися на 09 грудня 2019 року та 03 березня 2020 року, в які ОСОБА_1 не з`явився, судові повістки про виклик до суду повернулися без вручення відповідачу (за закінченням терміну зберігання а.с.30, 41), що свідчить про його неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи, що виключало її розгляд по суті, у тому числі, ухвалення заочного рішення.

Згідно ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи вищенаведену норму права, заочне рішення від 03 березня 2020 року підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення.

Крім того, ухваливши рішення по суті справи, суд першої інстанції помилково присудив аліменти у частці від заробітку боржника в порядку ст. 182 СК України, але визначив їх мінімальний розмір, встановлений законодавством для видачі судового наказу, згідно положень ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, ст. 183 ч.5 СК України.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З пояснень відповідача та його представника в суді апеляційної інстанції встановлено, що починаючи з серпня 2019 року між сторонами виникли неприязні відносини. У травні 2020року позивач разом із дітьми залишила постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , переїхавши до іншої оселі, а у серпні 2020 року виїхала з дітьми на проживання до іншого населеного пункту.

Тобто, на день ухвалення у справі рішення існують правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які постійно проживають з матір`ю.

Статтею 191 СК України визначений час, з якого присуджуються аліменти на дитину. Згідно частини першої цієї норми аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на наведене, суд критично оцінює заперечення відповідача щодо стягнення з нього аліментів не з дня пред`явлення позову (з 13 серпня 2019 року), а з травня 2020 року (коли позивач з дітьми переїхала до іншого місця проживання). При цьому суд вважає за потрібне вказати, що у разі надання ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження його участі в утриманні неповнолітніх дітей протягом періоду з серпня 2019 року по травень 2020 року, такі витрати підлягають зарахуванню у розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на стадії виконання судового рішення.

З урахуванням положень сімейного законодавства України в частині обов`язку батьків утримувати неповнолітніх дітей (глава 15 розділ III СК України), колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року скасувати та прийняти у справі нову постанову.

Позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ст.389 ч.3 п.2, ст.19 ч.6 п.3 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 січня 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько