Справа № 496/5661/21
Провадження № 2/496/2259/21
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

За змістом ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, якщо відсутні підстави для залишення заяви без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Біляївського районного суду Одеської області та підлягає направленню за підсудністю за наступних підстав.

За загальним правилом, відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови подаються за місцем проживання або місцезнаходження відповідача. Справи до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання можуть відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, також пред`являтись за місцем виконання виконавчого напису.

При визначенні змісту категорії місця виконання рішення, що наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.10.2020 р. по справі № 263/14171/19, провадження № 61-21991св19 прийшов до висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

В матеріалах справи наявна постанова про відкриття виконавчого провадження № 67510639, з якої вбачається, що стягувачем у виконавчому провадженні є ТОВ «Вердикт Капітал, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б.

При цьому, в позовній заяві позивачем не наведено наявність підстав для звернення до Біляївського районного суду Одеської області, також не надано до позовної заяви документів, що підтверджували б наявності підстав для звернення до Біляївського районного суду Одеської області передбачених частиною 12 статті 28 ЦПК України, зокрема місця вчинення виконавчих дій на території Біляївського району Одеської області.

У зв`язку з відсутністю зазначених доказів, суд позбавлений можливості перевірити правильність застосування правил підсудності.

Так, згідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати правила загальної підсудності та надіслати матеріали цивільної справи до суду за місцем знаходження відповідача, яким є Шевченківський районний суд м. Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття право на «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, поширене тлумачення якого надано в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, що відносить належність справ до юрисдикції певних категорій судів, тобто конкретного національного суду, що має юрисдикцію судити.

Виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що інститут територіальної юрисдикції розмежовує підсудність справ, суд приходить до висновку, що матеріали цивільної справи слід передати на розгляд за підсудністю до належного суду, за місцезнаходженням відповідача до Шевченківського районного суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 27,28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню надіслати за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.П. Галич