ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/734/21
Провадження №2/477/613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

у підготовчому судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0.41 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично успадкувала це майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила спадкове майно на своє ім`я в нотаріальному порядку.

В обґрунтування позову позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка заповідала позивачу все належне їй майно. Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0.41 га за цією ж адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку. ОСОБА_2 успадкувала зазначену земельну ділянку після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак спадкові права не оформила.

У визначений законом строк позивач звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому було відмовлено в зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , та документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку. В зв`язку з зазначеним позивачу було рекомендовано звернутись до компетентних органів.

Ухвалою від 06 травня 2021 року у справі розпочато підготовче провадження.

Позивач надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала суду заяву, в якій відповідачем позовні вимоги визнано повністю та зазначено про розгляд справи за відсутності представника (а.с.76).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення у підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206.207 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.09.2007 року, виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6).

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.41 га, розташовану за цією ж адресою, яку вона прийняла у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , але за життя не оформила.

Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області № 1-898 від 04.08.2020 року померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою. На день відкриття спадщини 09.09.2007 року разом зі спадкодавцем був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.01.1980 року, виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.10) та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 12.11.1973 року, відповідно до якого прізвище матері змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за заповітом, складеним 11.07.2002 року, відповідно до якого ОСОБА_2 заповідала будинок АДРЕСА_1 та все належне їй майно ОСОБА_1 (а.с.33).

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦПК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

З дослідженої судом копії спадкової справи вбачається, що 19.12.2007 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневої (Вітовської) державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та 06.08.2009 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.46).

Щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, йому було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів на підтвердження родинних відносин спадкодавця ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно (а.с.59).

Відповідно до п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Родинні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 21 січня 2021 року.

Тим же рішенням встановлено факт належності померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на землю серії МК №05313, виданого Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 28.03.1994 року на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №88 (а.с.60-62).

Згідно з застереженнями, що містяться в ст.5 ЦК України та п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки

суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України (прийнятого у 1990 році), який був чинний на момент отримання ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на землю, документом, який підтверджує право власності на земельну ділянку є державний акт про право власності на земельну ділянку.

Таким чином, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,41 га за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно приписів ч.1 ст.548 ЦК УРСР (чинному на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до абзацу 1 пункту 113 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Мін`юсту України від 14.06.1994 року № 18/5, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64691472 від 13.05.2021 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.72-73).

Згідно довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 01.07.2020 року №1-757 на час відкриття спадщини ОСОБА_3 разом з нею за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала її дочка ОСОБА_2 (а.с.9).

Оскільки після смерті ОСОБА_3 ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався та на день її смерті з нею була зареєстрована її дочка ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що ОСОБА_2 фактично прийняла у спадщину земельну ділянку площею 0.41 га за адресою АДРЕСА_1 належну на праві власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ст.549 ЦК УРСР(1963 року) як єдиний спадкоємець за законом.

За життя ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку не оформила, однак, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що зазначена земельна ділянка входить до складу її спадкового майна.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси спадкодавця ОСОБА_2 , що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері - ОСОБА_2 , та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірне майно, суд приходить до переконання, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченим статтею 16 ЦК України.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,41 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :08:021:0058, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично успадкувала зазначене майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М.Семенова