Дата документу 20.04.2021 Справа № 337/643/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 337/643/20 Головуючий у 1-й інстанції Котляр А.М.
Номер провадження 22-ц/807/1553/21 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс», державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни про визнання дій протиправними, скасування запису про реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Схід Фінанс», державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. про визнання дій протиправними, скасування запису про реєстрацію права власності.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що відповідно до рішення Державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. від 19 грудня 2019 року, право власності на належний їй об`єкт нерухомості - однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за TOB «Схід Фінанс».

Позивач зазначала, що вона використовує квартиру як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Інших житлових приміщень ОСОБА_2 у власності не має. Отже, з урахуванням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у реєстратора були відсутні підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем.

Крім того, ОСОБА_2 зазначала, що рішенням Хортицького районного суду Запоріжжя від 02 вересня 2015 року за кредитним договором було стягнуто заборгованість в розмірі 346191,58 грн., а отже, кредитний договір є припиненим, відповідно не нараховуються відсотки та інші штрафні санкції.

Також позивач зазначала, що належним чином не було замінено кредитора та не повідомлено про його заміну. ТОВ «Схід Фінанс» міг стати Іпотекодержателем лише після внесення відомостей у відповідний реєстр іпотек і обтяжень іпотечного майна, але станом на 19 липня 2019 року такі відомості були відсутні, відповідно ТОВ «Схід Фінанс» не набуло такого статусу.

ОСОБА_2 не отримала заяву-вимогу про порушення основного зобов`язання №24-2907/19 від 24 липня 2019 року, відомості зазначені в ній не відповідають дійсності та не носять ніякого правового підґрунтя, так як ТОВ «Схід Фінанс» висуває вимоги за кредитним договором, який з 02 вересня 2015 року є припиненим. У повідомленні про вручення поштового відправлення, підроблено підпис щодо вручення листів.

З огляду на наведені обставини, ОСОБА_2 просила суд:

1) визнати протиправними дії ТОВ «Схід Фінанс» та державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., направлені на перереєстрацію права власності на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ТОВ «Схід Фінанс», номер запису про право власності 34745622, дата державної реєстрації 16.12.2019 року.

2) скасувати запис 34745622 про право власності за ТОВ «Схід Фінанс» на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), за проведеною державною реєстрацією 16 грудня 2019 року, на підставі рішення державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2019 року, індексний номер 50331233.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2019 року на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер 50331233.

Скасовано запис про право власності №34745622 від 16 грудня 2019 року на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна 101) за ТОВ «Схід Фінанс» ().

Стягнуто з ТОВ «Схід Фінанс» та державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн., по 420,40 грн. з кожного відповідача.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 отримала споживчий кредит в іноземній валюті. Квартира, передана в іпотеку ОСОБА_2 в якості забезпечення кредиту, площа якої становить 38,59 кв.м, використовується нею як місце постійного проживання і у її власності не має іншого нерухомого житлового майна, тому квартира не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ТОВ «Схід Фінанс»як забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору від 08 листопада 2007 року, укладеного в іноземній валюті. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у поставах від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а та від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18, а також Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2020 року (справа № 524/10011/17). Отже, у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «Схід Фінанс». Суд також вважав, що правильним способом захисту порушеного права ОСОБА_2 є задоволення позовних вимог, заявлених до відповідачів ТОВ «Схід Фінанс» та державного реєстратора Міюц С.О. в частині визнання протиправним рішення реєстратора та скасування запису про право власності. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року по справі №711/6908/18.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ТОВ «Схід Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційної скаргиТОВ «Схід Фінанс» зазначають, що рішення в частині задоволених вимог є таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а відповідні висновки суду першої інстанції, зазначені в Рішенні (в частині обґрунтування задоволених позовних вимог ОСОБА_3 ), не відповідають фактичним обставинам справи.

ТОВ «Схід Фінанс» не погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно здійснення реєстрації права власності на квартиру за ними всупереч нормам Закону про мораторій, зважаючи на наступне. Так, вказаний Закон про мораторій визначає обов`язкові умови, за яких не може бути звернене стягнення на предмет іпотеки по т.зв. «валютних кредитах» та його дія розповсюджується виключно на ті випадки, коли відчуження предмету іпотеки здійснюється без згоди його власника. Проте, із змісту Іпотечного договору (Розділ 7) та Закону про іпотеку (статті 36 і 37) вбачається, що, вже самим фактом підписаний Іпотечного договору. Позивач надав попередню письмову та нічим не обумовлену згоду іпотекодержателю на передачу нерухомого майна у власність іпотекодержателю (яким є ТОВ «Схід Фінанс») та на прийняття останнім вже раніше погодженого Позивачем в добровільному порядку одностороннього рішення про перехід права власності на нерухоме майно у випадку виникнення у нього права на звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору, Кредитного договору та вимог чинного законодавства України (пункт 7.4.1. Іпотечного договору). Обгрунтованість та законність вищезазначених доводів Товариства підтверджується змістом постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 645/5280/16-ц. Посилання суду першої інстанції із зазначеного питання на відповідні висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (справа № 802/1340/18-а) та від 19 травня 2020 року (справа № 644/3116/18-ц), а також у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року (справа № 524/10011/17), на думку ТОВ «Схід Фінанс», не можуть розглядатись в якості належних правових підстав для їх беззаперечного тлумачення у цій судовій справі виключно на користь Позивача. При цьому, у відповідності до норм частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд лише враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що виключає необхідність беззастережного слідкування та дотримання судом першої інстанції вищевказаним постановам Великої Палати Верховного Суду на противагу зазначеній Товариством постанові Верховного СУДУ від 13 червня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що ТОВ «Схід Фінанс» в апеляційній скарзі посилається на неактуальну судову практику, при цьому не надаючи жодних доказів у спростування того, що позивач використовує спірну квартиру не як місце постійного проживання. Також, відповідач не довів на підставі належних доказів, що позивач має на праві власності інше житлове приміщення. Інші доводи, наведені у відзиві, аналогічні доводам позовної заяви ОСОБА_3 , зокрема щодо припинення кредитного договору у зв`язку з ухваленням Хортицьким районним судом Запоріжжя рішення від 02 вересня 2015 року про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, відсутність належних доказів на підтвердження набуття ТОВ «Схід Фінанс» статусу іпотекодержателя, не отримання нею заяви-вимоги про порушення основного зобов`язання №24-2907/19 від 24 липня 2019 року.

Представник ТОВ «Схід Фінанс» - Глуховецький О.С. у судовому апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, що 08 листопада 2007 року між ВАТ «ВіЕйБів Банк та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № КФ 359-07/С, згідно з умовами якого Позичальнику було надано кредит в сумі 24500 доларів США зі сплатою Позичальником на користь Банку процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, а Позичальник зобов`язався повернути кредит в строк не пізніше 07 листопада 2017 року (т. 1 а.с. 11-14).

Також, 08 листопада 2017 року, в якості забезпечення виконання Позичальником його грошових зобов`язань за Кредитним договором перед Банком, між останнім (як іпотекодержателем) та ОСОБА_3 (як іпотекодавцем) укладено Договір іпотеки б/н, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 1026), за умовами якого ОСОБА_2 передала і іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 15-19).

Розділом 7 Іпотечного договору визначено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно пункту 7.4. сторони домовилися про те, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя в позасудовому порядку на підставі цього Договору, шляхом:

Переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов.

У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець підписанням цього договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателя предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмета іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержаталя про придбання предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається (п. 7.4.1. Договору).

З копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 15 березня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_3 після укладення 03 вересня 2013 року шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 26).

Позивач належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором.

19 липня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ТОВ «Схід Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 24435, у відповідності до умов якого Товариство набуло право вимоги в т.ч. і до Боржника за Кредитним договором на суму його заборгованості перед Банком станом на дату укладення вищевказаного договору в сумі 648670,86 грн. (т. 1 а.с. 69-83).

29 липня 2019 року ТОВ «Схід Фінанс» надіслало на адресу ОСОБА_2 заяву (вимогу) про порушення основного зобов`язання (усунення порушень), згідно з якою їй було запропоновано протягом 30-денного строку з дати отримання вказаної Заяви (вимоги) сплатити ТОВ «Схід Фінанс» в повному обсязі суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 648670,86 грн. (т. 1 а.с. 86).

З рекомендованого повідомлення про вручення вищезазначеного поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_2 вимогу отримала 12 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 88).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідно до рішення державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., здійснено реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2019 року, індексний номер 50331233, зареєстровано право власності на належний об`єкт нерухомості - однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за TOB «Схід Фінанс», номер запису про право власності 34745622, дата державної реєстрації 16.12.2019 року (т. 1 а.с. 46-47).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 13 вересня 2003 року (т. 1 а.с. 25).

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 нерухомого майна окрім спірної квартири у власності не має (т. 1 а.с. 158-159, 160-162).

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Установивши, що квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 38,59 кв.м, яка використовується як місце постійного проживання позивачем та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором від 08 листопада 2007 року, укладеного в іноземній валюті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону № 1304-VII.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19).

Твердження заявника про те, що у цій справі відсутні будь-які підстави для застосування Закону, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) не знайшла підстав для відступу від правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), про те, що на квартиру, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може примусово звернуто стягнення та відчужено на підставі дії Закону, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за Банком як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2021 року по цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: