Провадження №22-ц/812/2164/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2021 року м. Миколаїв

Справа № 487/2014/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на додаткове рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Гаврасієнко В.О., 13 жовтня 2021 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена

у с т а н о в и в:

У серпні 2021 року адвокат Труба К.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви зазначала, що 25 травня 2021 року у даній справі Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з 7 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 9 липня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2021 року змінено в частині розподілу судових витрат в бік їх зменшення до 240 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін.

В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, які полягають у витратах на правничу допомогу в сумі 7000 грн., про які вона заявляла у відзиві на позовну заяву та надавала опис робіт, виконаних адвокатом.

Посилаючись на викладене, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2021 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 5600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Вказувала, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Зазначала, що представництво інтересів ОСОБА_3 здійснювала адвокат Труба К.Б. на підставі ордеру Серії ВЕ №1013585 та договору про надання правничої допомоги від 31 березня 2020 року. Проте, сам договір у матеріалах справи відсутній. Крім того, квитанція про оплату ОСОБА_3 послуг адвоката у сумі 7000 грн. не містить інформації про те, якої справи стосується, оскільки ОСОБА_4 представляла його інтереси і у іншій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просила додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначала, що між нею та ОСОБА_3 укладено договір про надання правничої допомоги, на підставі якого вона представляє інтереси відповідача у декількох справах, які розглядаються у Заводському та Ленінському судах м. Миколаєва. Проте, квитанції про оплату послуг адвоката у справах різні та датовані різними датами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 7 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

7 травня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва від представника відповідача ОСОБА_4 , повноваження якої були підтверджені ордером серії ВЕ № 1013585 від 28 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 23), надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила визначити розмір аліментів у сумі 3000 грн. та стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. (т.1 а.с. 26, 27). До відзиву ОСОБА_4 додала довідку про сплату послуг адвоката (т. 1 а.с. 46).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісяця, починаючи з 7 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто судовий збір.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 9 липня 2021 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2021 року змінено в частині розподілу судових витрат в бік їх зменшення до 240 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Однак при вирішенні спору питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу вирішено не було.

У зв`язку з цим, у серпні 2021 року адвокат Труба К.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, а тому стягнув на користь відповідача 5600 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який містить перелік наданих послуг та квитанцію про сплату послуг адвоката (т.1 а.с.115,123).

Проте наданий опис не містить розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в детальному описі робіт (наданих послуг), а саме: лише перелік наданих послуг, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року (справа № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19), яка є обов`язковою для застосування відповідно до ст. 263 ЦПК України.

Договір про надання правничої допомоги наданий адвокатом Трубою К.Б. до суду апеляційної інстанції разом з відзивом на апеляційну скаргу, також не містить інформації про розмір гонорару адвоката..

Отже, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За такого, рішення суду, відповідно до ч.ч. ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Відмовити представнику ОСОБА_2 ОСОБА_4 у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

Н.О.Тищук

Повний текст постанови складено 2 грудня 2021 року.