Справа № 348/2016/19
Провадження № 22-ц/4808/136/21
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Горейко
29 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої Горейко М.Д.
суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.
секретаря Петріва Д.Б.
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Ковалюк І.П. 28 жовтня 2020 року в м. Івано-Франківську,
01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з 2 000 грн до 1 000 грн щомісячно.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в справі №344/6407/17 та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1 600 грн щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в справі №344/6407/17. В решті вимог позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Проте, задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 , апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слід ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Статтею 4 зазначеного закону визначено розміри ставок судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на день подання позову ОСОБА_1 , ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на той момент становило 768,40 грн.

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», за змістом якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Однак, посилання позивача на положення пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» є помилковим, оскільки даною нормою не передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про зменшення розміру аліментів.

З урахуванням того, що позивачем при зверненні в суд не було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, який на той момент становив 768,40 грн, колегія суддів приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави 768,40 грн судового збору.

Також підлягають відшкодуванню витрати ОСОБА_2 , понесені нею за подання апеляційної скарги, та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

З квитанції № N05ZF5470M від 16 грудня 2020 року (а.с. 114) вбачається, що за подання апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_2 сплатила 1 152,60 грн судового збору.

Враховуючи наведене та положення частини 1 статті 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_4 1 152,60 грн витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до договору №07/02-20 про надання правничої допомоги від 07 лютого 2020 року, адвокат Ємельянова Н.В. надавала правничу допомогу відповідачу в справі ОСОБА_2 (а.с. 131-132).

З квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 25 січня 2021 року вбачається, що за надання професійної правничої допомоги за договором від 07 лютого 2020 року ОСОБА_2 сплатила адвокату Ємельяновій Н.В. 3 000 грн (а.с. 133).

Детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та їх вартість наведено в розрахунку судових витрат відповідача (а.с. 134-135).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням наведеного та положень частини 2 статті 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_4 3 000 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Таким чином, враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, однак, під час ухвалення судового рішення за результатами апеляційного розгляду не було вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 768,40 грн судового збору та на користь ОСОБА_2 - 1 152,60 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги і 3 000 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2020 року, додаткове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави 768,40 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої на проживання та жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , - 1 152,60 грн витрат по оплаті судового збору і 3 000 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта