Провадження № 2-і/234/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Данелюк О.М.

за участі секретаря судового засідання Антоненко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат: витрат на професійну правничу допомогу, по цивільній справі № 234/12563/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Краматорського міського суду від 24.11.2020 року цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишено без розгляду.

09.12.2020 року відповідач подав заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача в порядку ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Із заяви вбачається, у провадженні Краматорського міського суду Донецької області знаходиться справа № 234/12563/20 про стягнення аліментів ОСОБА_4 (Далі - Позивач) до ОСОБА_3 (Далі - Відповідач).

24 листопада 2020 року суд постановив: цивільну справу за позовною заявою Позивача до Відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - залишати без розгляду у зв`язку з наданням Позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду Відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Матеріалами справи підтверджується, що дії Позивача при зверненні до суду та під час розгляду справи є необґрунтованими, звернення Позивача до суду є недобросовісним та такі дії Позивача були умисними. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що спір виник внаслідок неправильних дій Позивача та зловживання останньої своїми процесуальними правами.

Так, 08 вересня 2020 року, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що Відповідач не допомагає дитині, та в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину.

В засіданні суду 13 листопада 2020 року Позивач підтвердила доводи, які викладено в позові.

При цьому матеріалами справи, а саме: Афідевітом №381 від 31.08.2020; картою ЮНІОР НОМЕР_3; експрес-накладної Нова пошта №0274 від 01.08.2020 року про відправлення карти; Випискою по карті ЮНІОР НОМЕР_3 за період 01.08.2020 -26.10.2020; Випискою по карті ЮНІОР НОМЕР_3 за період 28.08.2020 -08.11.2020, судовим наказом Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2020 року підтверджується наступне:

1) 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського територіального округу зареєстрований афідевіт, згідно якого, Відповідач щомісячно сплачує кошти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина. Кошти перераховуються на банківський продукт Приватбанку, картку ЮНІОР НОМЕР_3, яка надіслана Позивачу 01 вересня 2020 року.

Згідно з долученими до матеріалів справи виписками по карті ЮНІОР НОМЕР_3 Відповідач, починаючи з 31 серпня 2020 року добровільно щомісячно сплачував 1 200,00 грн матеріальної допомоги на дитину, а починаючи з 01 листопаду 2020 року - 1 500,00 грн. Виписками підтверджується, що станом на 08 листопада 2020 року на рахунку власника рахунку, ОСОБА_5 знаходилося 5 100,00 грн.

Про вказані обставини Позивач під час подачі позову та під час розгляду справи судом не могла не знати, однак, в засіданні суду 13 листопада 2020 року вона продовжувала стверджувати про повну відсутність фінансової допомоги з боку Відповідача.

Таким чином, Позивач навмисно приховувала від суду відомості про добровільну участь Відповідача в утриманні дитини, подала завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору та свідомо намагалася ввести суд в оману.

Вказане свідчать про те, що дії Позивача при зверненні до суду 08.09.2020 року та під час розгляду справи були умисними, необґрунтованими та недобросовісними.

2) 02 вересня 2020 року Відповідач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 .

07 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 , дійшов висновку про наявність підстав для видачі судового наказу. Стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини.

Під час розгляду справи Позивач знала про те, що з 02.09.2020 року в проваджені Печерського районного суду перебуває справа про стягнення з неї аліментів за заявою Відповідача, що підтверджується зустрічним позовом про місце проживання дитини від 22 вересня 2020 року (справа № 234/11607/20), відзив на апеляційну скаргу від 19 жовтня 2020 року (справа № 234/10801/20), але не повідомила про цю обставину суд.

Вказане свідчать про те, що дії Позивача при зверненні до суду 08.09.2020 року та під час розгляду справи були умисними, необґрунтованими та недобросовісними.

Такі дії Позивача призвели до того, що Відповідачем в ході розгляду справи були понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи разом з відповідними доказами було долучено до матеріалів справи 12 листопада 2020 року.

Станом на дату винесення ухвали про залишення позовної зави без розгляду, 24 листопада 2020 року, адвокатом Семенової М. В. виконане наступне: підготовка та подання до суду клопотання про зупинення провадження у справі; підготовка та подання до суду клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву; підготовка та подання до суду заяви про залучення доказів до матеріалів справі; підготовка та подання до суду клопотання та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підготовка та подання до суду заяви про закриття провадження у справі, участь у судовому засіданні 13.11.2020 року; підготовка та подання до суду заяви про проведення судового засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі.

Загальна сума судових витрат, понесених Відповідачем станом на 24 листопада 2020 року склала 10 955,00 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 29/08/01-2020-ПД від 29.08.2020 року, Додаткової угодою № 5 до договору про надання правової допомоги від 29.08.2020 року, платіжним дорученням № @2PL525510 від 06.10.2020 року; № @2PL407357 від 03.11.2020 року; платіжним дорученням № @2PL262612 від 11.11.2020 року, та іншими належними та допустимими доказами, які долучено до матеріалів справи 12 жовтня 2020 року.

Заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 955,00 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн є співмірним з кількістю вчинених адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі, та документально підтверджено належними та допустимими доказами.

Окрім того, Додатковою угодою передбачено, що Відповідач компенсує адвокату витрати, які пов`язані з наданням правової допомоги, зокрема транспортні витрати, пов`язані з проїздом представника Відповідача до міста Краматорськ.

Сплата гонорару у відповідності до умов Додаткової угоди № № 5, 9 була здійснена Відповідачем 09.12.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № @2PL645417 [2] та № @2PL638082 від 23.01.2021 року [3] та Рахунком-фактурою № Б-02025 від 09.12.2020 р [4]; Рахунком-фактурою № Б-02104 від 23.01.2021 р [5]

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року N 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати : консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність «гонорар» є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та в надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином сума витрат на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом заяви про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача станом на 25.01.2021 року складає 9536,00 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн.

У зв`язку з викладеним, у разі задоволення вимог про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, просять стягнути з Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9536,00 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала заяву повністю, покликаючись на вказані в ній обставини. Просила заяву задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні проти заяви заперечив, підтримавши письмові заперечення на заяву, які знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У висновках суду по справах: «Баришевський проти України» від 26.02.2015 p., «Гімадуліна та інші проти Україїни» від 10.12.2009 р., «Двойних проти України» від 12.10.2006 p., «Меріт проти України» від 30.03.2004 p., «East/West Jinnee Limited» проти України" від 23.01.2014 p. Європейський суд з прав людини наголошує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі «Неймайстер проти Австрії» було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії"). Також у рішенні «Санді Тайме проти Сполученого Королівства» від 6 листопада 1980 року Європейський суд з прав людини вирішив, що потерпіла сторона має право на відшкодування витрат на правову допомогу незалежно від того, наскільки результативними були дії в рамках надання їй такої допомоги, адже до обов`язків юриста входить максимально повне представлення інтересів клієнта, і за такого підходу ніколи не можна з упевненістю передбачити значення тієї чи іншої юридичної дії, якщо вона, утім, не є очевидно марною чи позбавленою юридичної сили (пункт 28).

Європейський суд з прав людини не визнає встановлення обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу на рівні національного законодавства держави. Так, у справі «Кьоніг проти Німеччини» від 10 березня 1980 року (підпункт З пункту 25) Європейський суд з прав людини встановив, що обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу, передбачене національним законодавством держави-відповідача. не повинне братися судом до уваги під час вирішення питання про суму такого відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що дії Позивача при зверненні до суду та під час розгляду справи є необґрунтованими, звернення Позивача до суду є недобросовісним та таки дії Позивача були умисними. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що спір виник внаслідок неправильних дій Позивача та зловживання останньої своїми процесуальними правами.

Так, 08 вересня 2020 року, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Свої позовні вимоги вона обґрунтувала тим, що Відповідач не допомагає дитині, та в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на дитину. В засіданні суду 13 листопада 2020 року Позивач підтвердила доводи, які викладено в позові.

При цьому матеріалами справи, а саме: Афідевітом №381 від 31.08.2020; картою ЮНІОР НОМЕР_3; експрес-накладної Нова пошта №0274 від 01.08.2020 року про відправлення карти; Випискою по карті ЮНІОР НОМЕР_3 за період 01.08.2020 -26.10.2020; Випискою по карті ЮНІОР НОМЕР_3 за період 28.08.2020 -08.11.2020, судовим наказом Печерського районного суду міста Києва від 07.09.2020 року підтверджується наступне:

1) 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського територіального округу зареєстрований афідевіт, згідно якого, Відповідач щомісячно сплачує кошти у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина. Кошти перераховуються на банківський продукт Приватбанку, картку ЮНІОР НОМЕР_3, яка надіслана Позивачу 01 вересня 2020 року.

Згідно з долученими до матеріалів справи виписками по карті ЮНІОР НОМЕР_3 Відповідач, починаючи з 31 серпня 2020 року добровільно щомісячно сплачував 1 200,00 грн матеріальної допомоги на дитину, а починаючи з 01 листопаду 2020 року - 1 500,00 грн. Виписками підтверджується, що станом на 08 листопада 2020 року на рахунку власника рахунку, ОСОБА_5 знаходилося 5 100,00 грн.

Про вказані обставини Позивач під час подачі позову та під час розгляду справи судом не могла не знати, однак, в засіданні суду 13 листопада 2020 року вона продовжувала стверджувати про повну відсутність фінансової допомоги з боку Відповідача.

Таким чином, Позивач навмисно приховувала від суду відомості про добровільну участь Відповідача в утриманні дитини, подала завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору та свідомо намагалася ввести суд в оману.

Вказане свідчать про те, що дії Позивача при зверненні до суду 08.09.2020 року та під час розгляду справи були умисними, необґрунтованими та недобросовісними.

Станом на дату винесення ухвали про залишення позовної зави без розгляду, 24 листопада 2020 року, адвокатом Семенової М. В. виконане наступне: підготовка та подання до суду клопотання про зупинення провадження у справі; підготовка та подання до суду клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву; підготовка та подання до суду заяви про залучення доказів до матеріалів справі; підготовка та подання до суду клопотання та попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підготовка та подання до суду заяви про закриття провадження у справі, участь у судовому засіданні 13.11.2020 року; підготовка та подання до суду заяви про проведення судового засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі.

Загальна сума судових витрат, понесених Відповідачем станом на 24 листопада 2020 року склала 10 955,00 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 29/08/01-2020-ПД від 29.08.2020 року, Додаткової угодою № 5 до договору про надання правової допомоги від 29.08.2020 року, платіжним дорученням № @2PL525510 від 06.10.2020 року; № @2PL407357 від 03.11.2020 року; платіжним дорученням № @2PL262612 від 11.11.2020 року, та іншими належними та допустимими доказами, які долучено до матеріалів справи 12 жовтня 2020 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 955,00 грн є співмірним з кількістю вчинених адвокатом процесуальних дій та часу, витраченого для підготовки документів по справі, та документально підтверджено належними та допустимими доказами.

Окрім того, Додатковою угодою передбачено, що Відповідач компенсує адвокату витрати, які пов`язані з наданням правової допомоги, зокрема транспортні витрати, пов`язані з проїздом представника Відповідача до міста Краматорськ.

Сплата гонорару у відповідності до умов Додаткової угоди № № 5, 9 була здійснена Відповідачем 09.12.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № @2PL645417 [2] та № @2PL638082 від 23.01.2021 року [3] та Рахунком-фактурою № Б-02025 від 09.12.2020 р [4]; Рахунком-фактурою № Б-02104 від 23.01.2021 р [5]

Відповідно до ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність «гонорар» є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та в надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином сума витрат на професійну правову допомогу, пов`язану з розглядом заяви про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача станом на 25.01.2021 року складає 9536,00 грн. та є доведеною в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З відповідною заявою ані позивач, ані її представник до суду не зверталися.

Враховуючи викладене та виходячи із засад розумності, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10955 грн., в сумі 9536,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 142, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат: витрат на професійну правничу допомогу, по цивільній справі № 234/12563/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10955 грн., в сумі 9536,00 грн., а всього в сумі 20 491 грн. (двадцять тисяч чотириста дев`яносто одна грн.)

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 29.01.2021 року.

Суддя О.М. Данелюк