Справа № 1305/1516/12 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/992/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»» про визнання дій приватного виконавця неправомірними, -

в с т а н о в и в:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. неправомірними, а постанову про відкриття виконавчого провадження №63971117 від 21.12.2020 незаконною та скасувати таку.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що ухвала Городоцького районного суду Львівської області від 21.10.2020 про заміну стягувача його правонаступником ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі №1305/1516/2012, виданому на виконання судового рішення від 26.11.2012, нею оскаржена в апеляційному порядку, відповідно і законної сили не набрала, відтак відкриття виконавчого провадження, за заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» є передчасним і незаконним, зазначила, що приватним виконавцем порушено норми законодавства України в частині стягнення з неї основної винагороди.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ»» про визнання дій приватного виконавця неправомірними відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції при винесенні ухвали не взято до уваги той факт, що ухвалу від 21.10.2020 року про заміну стягувача у виконавчому листі, отримано нею 31.10.2020 року і що відповідно вона мала 15 днів на її оскарження. Проте, судом всупереч ст.. 352-354 ЦПК України, 12.11.2020 року зроблено на ухвалі відмітку про набрання законної сили. Таким чином державним виконавцем винесено на її думку передчасні та незаконні постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно та кошти.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.04.2021 року, є дата складення повного судового рішення 11.05.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції прийшов до висновку, що скаржником не доведено факту порушення її законних прав та інтересів державним виконавцем під час відкриття виконавчого провадження, а доводи зазначені нею у скарзі жодними доказами не підтвердженні, правильне застосування приватним виконавцем норм права є очевидним і не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 21.10.2020 року, ухвалою Городоцького районного суду Львівської області, за наслідками розгляду заяви ТОВ «ФК «Гефест», замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому листі з примусового виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26.11.2012 у справі №1305/1516/12, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест».

12 листопада 2020 року ухвала суду набрала законної сили, що стверджується копією судового рішення засвідченою відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА №814 від 20.08.2019 (а.с. 21-24).

21 грудня 2020 року, директор ТОВ «ФК «Гефест» Панін І.В. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа №1305/1516/2012, виданого Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь нового стягувача ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» заборгованості за кредитним договором в розмірі 302 297, 09 доларів США та 3 219 грн. судового збору, долучивши оригінал виконавчого листа, копії ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 21.10.2020 у справі №1305/1516/12 з відміткою про набрання законної сили, договору іпотеки від 28.04.2006 за реєстр. №1033, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2006, державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №046529 від 29.12.2000, паспорта серії КС №391699 та ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с. 17-24).

21 грудня 2020 року, за заявою стягувача, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., на підставі ст.ст. 3, 4, 24-27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63971117 з примусового виконання виконавчого листа №1305/1516/2012 від 17.06.2013, копію якої скеровано на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання (а.с. 25-27).

Окрім цього, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. 21 грудня 2020 року винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 841 554 грн. 24 коп., копію якої також скеровано на адресу останньої для відома та виконання (а.с. 32-34).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрем а за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вбачається з матеріалів та правильно встановлено судом першої інстанції, на момент постановлення приватним виконавцем оскаржуваних постанов, ухвала Городоцького районного суду Львівської області від 21.10.2020 року була чинною, та містила відмітку про набрання законної сили 12.11.2020 року.

З огляду на вищезазначене, приватний виконавець діяв згідно з вимогами ЗУ «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63971117 від 21.12.2020.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 травня 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.