Справа № 524/4076/21
Провадження №2-о/524/118/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме просив встановити факт належності йому архівної довідки за № 2/260363 від 09 листопада 2018 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації та архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України за № 4/594 від 27 серпня 2019 року, в яких зазначалися розміри грошового забезпечення його як військовослужбовця під час проходження військової служби в ЗС СРСР з 1978 року до 1993 року з метою врахування та проведення перерахунку призначеної пенсії за віком, оскільки заінтересована особа - ГУ ПФ України в Полтавській області відмовило у здійсненні перерахунку розмірів пенсії з посиланням на факт відсутності підтвердження належності заявнику вказаних довідок.

24 травня 2021 року до суду від заінтересованої особи - ГУ ПФ України в Полтавській області надійшла заява щодо незгоди із заявою, з одночасним заявленням клопотання про залишення без розгляду заяви внаслідок наявності спору про право.

Ухвалою суду від 01 червня 2021 року було відмовлено заінтересованій особі - ГУ ПФ України в Полтавській області у задоволенні клопотання про залишення заяви без розгляду.

Будь-які інші письмові заяви, відзиви та клопотання від заявника та заінтересованої особи до суду не надходили.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не прибув, просив задовольнити заяву та розглянути справу за його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник заінтересованої особи - ГУ ПФ України в Полтавській області у судове засідання не прибув, керівництво якого було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи з надсиланням копій заяви з додатками, та в особі представника ОСОБА_2 просило здійснити розгляд справи за відсутності представника управління.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом достовірно встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кременчук Полтавської області, що постає з паспорту громадянина України заявника, копія якого наявна в матеріалах справи.

Як постає з диплому НОМЕР_1 , виданого заявнику 14 липня 1982 року, ОСОБА_1 поступив у 1978 році до Полтавського вищого військового командного училища зв`язку та закінчив його повний курс у 1982 році.

З військового квитка заявника серія НОМЕР_2 та витягу з послужного списку зробленого та посвідченого підписом військового комісара Кременчуцького ОМВК за № 4/152 від 15.04.2020 р. постає, що заявник ОСОБА_1 , 1960 р.н., проходив військову службу в ЗС СРСР з 1978 року до 1993 року як курсант та на відповідних офіцерських посадах у відповідних в/ч НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , 56216, НОМЕР_7 , а також перебував тимчасово з травня по листопад 1992 року у розпорядженні командуючого Київського ВО.

В архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України за № 4/594 від 27 серпня 2019 року, яка була видана заявнику, зазначаються розміри грошового забезпечення заявника як військовослужбовця в/ч НОМЕР_8 (у тому числі в/ч НОМЕР_6 ) під час проходження військової служби в ЗС СРС з серпня 1987 року до серпня 1988 року включно.

Також в архівній довідці за № 2/260363 від 09 листопада 2018 року, виданої заявнику Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації, чітко вказані розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 (ініціали не вказані) як військовослужбовця в/ч польова пошта (п/п) НОМЕР_9 та 56216 з вересня 1988 року по квітень 1992 року. Крім того у цій довідці одночасно вказана примітка про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в РА (ЗС СРСР) перебував на військовій службі з 05.08.1978 р., закінчив Полтавське ВВКУЗ в 1982 році, прибув із в/ч НОМЕР_6 , зарахований до списків в/ч НОМЕР_10 24.06.1988 року, пізніше відбув у розпорядженні командуючого Київського ВО.

З матеріалів справи, у тому числі із заяви заінтересованої особи, яка надійшла до суду 24 травня 2021 року, постає, що заявнику призначена пенсія за віком з 26 лютого 2021 року і з цієї дати перебуває на обліку у заінтересованої особи, з врахуванням факту укладення договору добровільного страхування і сплати єдиного грошового внеску, що сприяло встановленню страхового стажу на рівні 27 років 01 міс. 21 день.

ГУ ПФ України в Полтавській області не здійснило належний аналіз вказаних документів щодо проходження військової служби заявником та не прийняло безпідставно до уваги вказані архівні довідки для обчислення заявнику його трудового (страхового) стажу та врахування розмірів грошового забезпечення як військовослужбовця при проходженні дійсної військової служби у ЗС СРСР та відмовило заявнику у здійсненні перерахунку розмірів пенсії листом за підписом першого заступника начальника управління Володимира Носенка з посиланням на відсутність підтвердження належності заявнику вказаних архівних довідок.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Заінтересована особа не подала належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин.

Таким чином заява підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та не була спростована заінтересованою особою.

Необхідно встановити факт належності заявнику вказаних правовстановлюючих документів - архівних довідок.

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, а саме виданих на ім`я ОСОБА_1 Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації архівної довідки за № 2/260363 від 09 листопада 2018 року та Галузевим державним архівом Міністерства оборони України архівної довідки за № 4/594 від 27 серпня 2019 року, в яких зазначалися розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 як військовослужбовця під час проходження військової служби в ЗС СРСР з 1978 року до 1993 року.

Повне рішення виготовлено та підписано 01 червня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: