Провадження № 2/761/5004/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Дарменко В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 07.05.2018 р. сталась дорожньо - транспортна пригода ДТП на пішохідному переході за участі автомобілю Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2018 р. було встановлено, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, які спричинили тимчасову непрацездатність та пошкодження належного позивачу гіроскутеру «Ninіbot mini». Матеріальний збиток становить 9 650,00 грн., що підтверджується проведеною сервісним центром експертною оцінкою визначення матеріального збитку. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану шкоду. Але крім матеріального збитку, позивачу було завдано і моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків як безпосередньо під час пригоди так і після нього. О таких наслідків відносяться отримані забої, нервовий стрес. Для відновлення нормального душевного стану та працездатності позивачу знадобився певний час. Зважаючи на викладене, позивач оцінює завдану моральну шкоду на рівні матеріальних збитків у сумі 9 650,00 грн. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9 650,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 9 650,00 грн. та здійснити розподіл судових витрат.

11.09.2020 р. на виконання вимог ст. 31 ЦПК України матеріали позову було передано до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.

Позивач просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Відзив на позов в адресу суду на виконання положень ст. 178 ЦПК України від ОСОБА_3 також не надходив.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, за відсутності заперечень позивача.

Дослідивши наявні в справі докази та надавши їм відповідну оцінку суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 07 травня 2018 р. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Стеценка, 11 в м. Києві, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не відреагував на гальмування та зупинку іншого автомобіля, який рухався у сусідній смузі з лівої сторони в попутному напрямку, не переконався у відсутності пішоходів та виїхавши на пішохідний перехід здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , що призвело до механічного пошкодження зазначеного транспортного засобу з матеріальними збитками.

Як свідчить постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2018 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що при ДТП було пошкоджено належний йому гіроскутер «Ninіbot mini», чим завдано збитків на суму 9 9 650,00 грн., а також спричинено моральну шкоду, яка має бути відшкодована відповідачем у тому ж розмірі, що і матеріальна шкода.

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 2 до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, в розумінні положень ст. 76 ЦПУК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України.

Так, вказуючи на те, що 07.05.2018 р. внаслідок дорожньо - транспортної пригоди за участю транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , було пошкоджено гіроскутер «Ninіbot mini» позивачем не надано належних доказів того, що йому належить такий засіб та, що його було пошкоджено.

Так, з фотографій, які долучені до матеріалів справи не вбачається, що гіроскутер «Ninіbot mini» отримав пошкодження та не свідчать про те, що він належить ОСОБА_1 .

Постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2018 р. також не дає підстави вважати, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено обставини, які підтверджують доводи позивача.

Також суд не може покласти в основу рішення щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди Акт діагностики № 104 145 від 31.01.2019 р. ФОП ОСОБА_4 , зважаючи на те, що останній не містить відомостей про те, що пристрій Ninіbot mini imei НОМЕР_2 належить та отримав пошкодження під час ДТП, що сталась 07.05.2018 р.

З огляду на вищенаведене, підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди суми у розмірі 9 650,00 грн. відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

В свою чергу положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 5 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано роз`яснення, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначає ОСОБА_1 йому було завдано моральної шкоди у зв`язку із пригодою, яка сталась 07.05.2018 р., для відновлення душевного стану, зважаючи на нервовий стрес, викликаний наїздом транспортного засобу, знадобився певний час.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц

Отже з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні, тяжкість вимушених змін у життєвих відносинах позивача, часу та зусиль, що знадобились останньому для відновлення для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку , що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з ОСОБА_2 необхідно стягнути суму у розмірі 5 000,00 грн.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-285,353-357 ЦПК України, ст. ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 13.09.2021 року.

Суддя: