БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/470/2021
Провадження № 2/497/348/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

його представника - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом (а.с.1-4), який згодом уточнив (а.с.60-61), та просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану матеріальну шкоду внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 13 703.73 гривень та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.12.2020 року о 17:00 годині, громадянин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Audi - 80, державний номер НОМЕР_1 , по вул. 25 Серпня у м. Болград Одеської області, скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 , належний громадянину ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в зв`язку з чим завдано матеріальну шкоду.

За даним фактом інспектором СРПП №1 Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області майором поліції Буюклі Ю.П. відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року єдиний унікальний № 497/1766/2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок) гривень.

При зверненні позивача до Приватного акціонерного товариства «УСК» КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було визначено належну суму страхового відшкодування у розмірі 11 363,23 гривень, однак при відновленні ОСОБА_1 пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 виявилось недостатнім суми страхового відшкодування для відновлення вищевказаного транспортного засобу.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 30.03.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 19.04.2021 року о 13:00 годині (а.с.39), про що повідомлено сторін по справі (а.с.40).

16 квітня 2021 року відповідачем подано відзив, згідно якого він позовні вимоги не визнає (а.с.44-52).

19 квітня 2021 року представник позивача подав відповідь на відзив відповідача (а.с.55-58).

В підготовчому засідання 19 квітня 2021 року за участю сторін по справі було оголошено перерву за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог (а.с.59).

20 квітня 2021 року представником позивача подано уточнення до позовної заяви в прохальній частині, при цьому не змінено, а ні предмет, а ні підстави позову, зменшено суму до стягнення в розмірі 13 703.37 гривень (а.с.60-62). Одночасно копію уточнень було надіслано на адресу відповідача (а.с.63).

Ухвалою суду від 13.05.2021 року закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 02.06.2021 року о 10:00 годині (а.с.67).

В судовому засіданні 02.06.2021 року:

Позивач підтримав уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що відповідач керуючи транспортним засобом Audi, 07 грудня 2020 року вчинив ДТП, під час якої пошкодив його, позивача автомобіль ВАЗ 2107, що був припаркований по вулиці 25 Серпня у м.Болград Одеської області. Вина відповідача у вчиненні цієї ДТП підтверджується постановою Болградського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року.

На місці ДТП пошкоджені автомобілі були оглянуті страховим агентом ПрАТ «УСК «Княжа» у присутності обох водіїв, тобто у присутності відповідача також.

Після ДТП його автомобіль евакуатором був доставлений до ФОП « ОСОБА_4 », який займається ремонтом транспортним засобів, куди приїжджав страховий агент ПРАТ «УСК «Княжа …», та у його, позивача присутності та у присутності майстра, оглядав транспортний засіб.

ПрАТ «УСК «Княжа …» на підставі його, позивача заяви виплатило страхове відшкодування в сумі 11 363.23 гривень.

Разом з цим, вже більше п`яти місяців його позивача автомобіль знаходиться в розібраному стані, та ремонт не проводиться, оскільки суми страхового відшкодування не достатньо для здійснення відновлювального ремонту. ФОП « ОСОБА_4 » надав рахунок на оплату запчастин та роботи на суму 18966.00 гривень. Крім цього, згідно накладної №1 від 11.01.2021 року на придбання запчастин, які підлягають заміні було сплачено 3 266.00 гривень, та інші матеріали, необхідні на ремонт автомобілю було витрачено 2834.50 гривень. Тобто загальна вартість ремонту становить 25 066.60 гривень.

Оскільки суми страхового відшкодування в розмірі 11 363.23 гривень не достатньо для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, він позивач просить стягнути з відповідача 13703.37 гривень.

Представник позивача підтримав доводи позивача, та надав пояснення щодо правових підстав позовних вимог.

Відповідач заперечував доводи позивача, в задоволенні уточнених позовних вимог просив відмовити, при цьому не заперечував факту ДТП, та свою винуватість в цій ДТП.

Однак стверджував, що його цивільна відповідальність була застрахована ПрАТ «УСК «Княжа …», та ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить сто тисяч гривень. Оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю позивача складає 25066.60 гривень, то вказану суму мала б сплатити саме страхова компанія. А тому позовні вимоги позивача до нього, відповідача є безпідставними.

Саме він відповідач викликав співробітника страхової компанії, в якій застрахований його транспортний засіб, на місце ДТП, який прибувши на місце оглядав транспортні засоби.

Відповідач не погоджується з сумою відновлювального ремонту, однак клопотання про призначення відповідного експертного дослідження заявляти не бажає.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що 07.12.2020 року о 17:00 годині, громадянин ОСОБА_3 , відповідач по справі, керуючи автомобілем Audi - 80, державний номер НОМЕР_1 , по вул. 25 Серпня у м.Болград Одеської області, скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 , належний громадянину ОСОБА_1 , позивачу по справі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в зв`язку з чим завдано матеріальну шкоду.

За даним фактом інспектором СРПП №1 Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області майором поліції Буюклі Ю.П. відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 23.12.2020 року Єдиний унікальний № 497/1766/2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок) гривень (а.с.9-10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , водія автомобілю Audi - 80, державний номер НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що підтверджується Полісом ЕР-194941798 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.03.2020 року (а.с.64).

Автомобіль Audi - 80, державний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 згідно свідоцтва НОМЕР_3 (а.с.8), хоча фактично управляє відповідач ОСОБА_3 .

31 грудня 2020 року між ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та потерпілим, позивачем ОСОБА_1 було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, який склав 11 363.23 гривень, що підтверджується відповідною заявою (а.с.23). Зазначений розмір страхового відшкодування було розраховано на підставі розрахунку AUDATEX, висновку незалежного експерта, калькуляції СТО та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2600.00 гривень, застосування коефіцієнту фізичного зносу та інших вимог, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» (а.с.24-28).

Проте при відновленні ОСОБА_1 пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 , з`ясувалося, що сума страхового відшкодування не покриває витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу на загальну суму 25 066.60 гривень (18 966.10+3266.00+2834.50) (а.с.11,15,16).

Відповідно до ч.1, 3 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 11 363.23 гривень. Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди, оскільки, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна не достатньо.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_3 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7606/19 (провадження №61-10010св20).

За таких обставин саме відповідач ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 суд приймає за основу надані докази щодо вартості відновлювального ремонту: - замовлення наряд від 04.02.2021 року на суму 18966.10 гривень (а.с.11, 12-14), - витратна накладна №1 від 11.01.2021 року на суму 3266.00 гривень (а.с.15); - закупочний акт №4 від 04.02.2021 року на суму 2834.50 гривень (а.с.16), всього на суму 25 066.60 гривень, які не спростовані відповідачем у встановленому порядку.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Страховиком виплачено позивачу ОСОБА_1 11 363.23 гривень, як узгоджену суму збитку (а.с.22, 23, 24-29, 62)

Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 становить 13 703.37 гривень із розрахунку: 25 066.60 гривень 11 363.23 гривень.

Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось.

Суд розцінює критично заперечення відповідача оскільки вони не ґрунтуються на законі, та є безпідставними, тим паче, що відповідач не виявив бажання заявити клопотання про призначення судового експертного авто-товарознавчого дослідження.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 908.00 гривень судового збору.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 10.10.2001 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Василівка Болградського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Болградським РС ГУДМС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 :

- 13 703.37 гривень (тринадцять тисяч сімсот три гривні тридцять сім копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди;

- 908.00 гривень (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 08.06.2021 року.

Суддя: С.В.Кодінцева