Єдиний унікальний номер № 225/7674/21
Провадження № 2-з/225/53/2021
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2021 м.Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, яка подана одначасно із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал»", треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І., про визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку з тим, що неприйняття заходів забезпечення даного позову може зробити неможливим виконання рішення суду, просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7539, вчиненого 12.04.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. відкрито виконавче провадження ВП № 66186901, до вирішення справи по суті.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість доводів позивача стосовно необхідності забезпечення позову суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В частині другій цієї статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 6 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Мета забезпечення позову, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В своїй заяві про забезпечення позову, з урахуванням позовних вимог про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає, що в даному випадку існує необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, оскільки є ризик безпідставного стягнення з позивача коштів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І., про визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню

Згідно протоколу автоматизованого розподілу між суддями дана цивільна справа розподілена судді Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєву Є.В.

Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 02.12.2021 по даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження. На даний час вказана цивільна справа не розглянута по суті.

Отже, між сторонами існує спір з приводу визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Донецької області Личук Т.В. №7539 від 12.04.2021, таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, вбачається, що на підставі вказаного виконавчого документу відкрито виконавче провадження №66186901 для здійснення його примусового виконання.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

З урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені позивачем, змісту викладених обставин, наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, слід вжити заходи забезпечення позову, а саме зупинити стягнення на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. №7539 від 12.04.2021, з метою забезпечення можливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, судом не встановлено обставин, передбачених п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.149, 150, 152, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову:

- зупинити стягнення за виконавчим написом № 7539, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем 12.04.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5Б, ).

Боржник: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: Є.В. Челюбєєв