Справа № 182/2355/16-ц
Провадження № 6/0182/239/2021
У Х В А Л А

Іменем України

22.11.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., за участю секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі,-

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 18.07.2016 року у цивільній справі № 182/2355/16-ц на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 3422.

28.01.2019 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір факторингу № 2019-1УСБ/Веста, відповідно якого ТОВ «Веста» набуло прав вимоги за кредитним договором № 3422.

29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 29-01/19/2 про відступлення прав вимоги, в тому числі за кредитом № 3422.

Враховуючи викладене та положення ст.ст. 442, 512 ЦПК України генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» просив замінити сторону стягувача по цивільній справі № 182/2355/16-ц, з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі № 182/2355/16-ц за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3422.

Заявник у прохальній частині заяви про заміну сторони виконавчого провадження просив розгляд заяви проводити без участі представника.

У судове засідання інші учасники процесу не з`явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали цивільної справи № 182/2355/16-ц та заяву про заміну сторони у справі від 02.11.2021 року з доданими до неї документами, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 року позов Публічного акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 138014764INSURANCE1 від 09.10.2012 року задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 16101, 36 грн. та судові витрати по справі (а.с. 34-35).

З матеріалів цивільної справи № 182/2355/16-ц, зокрема копії кредитного договору № 138014764INSURANCE1 , укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (а.с. 8-12) вбачається, що даний договір було укладено 09.10.2012 року.

В обґрунтування заявлених вимог заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, заявник посилається на те, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2016 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 3422 та судовий збір.

На підтвердження своїх вимог заявником надано пакет документів з підтвердженням відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 3418 (а.с. 46, 48, 62), що був укладений з ОСОБА_3 , який не був предметом спору цивільної справи № 182/2355/16-ц, в рамках якої заявник звернувся з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, крім того не є тим кредитним договором, на який посилається заявник у своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження (в заяві зазначається кредитний договір № 3422, укладений з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Відповідних доказів щодо відступлення прав вимоги з підтвердженням відступлення саме за Кредитним договором № 138014764INSURANCE1 від 09.10.2012 року, згідно матеріалів цивільної справи № 182/2355/16-ц, суду не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках цивільної справи № 182/2355/16-ц було винесено заочне рішення суду 31.10.2016 року, та іншого рішення не виносилося, у тому числі і 18.07.2016 року, як про це вказано у заяві про заміну сторони виконавчого провадження від 02.11.2021 року.

Згідно ч.ч. 1,2,5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником . Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Заміна сторони її правонаступником можлива на стадії як виконання рішення суду при наявності відкритого виконавчого провадження, а також у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.6,7ст.81ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не надано доказів на обґрунтування вимог стосовно заміни сторони стягувача у справі № 182/2355/16-ц.

Враховуючи наведене, підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 260, 433, 442 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева