Справа № 289/1541/21
Номер провадження 2/289/690/21
30.11.2021 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді - Кириленка О.О.,
з участю секретаря судового засідання - Науменко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належать відповідачу з метою погашення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 14.09.2018 укладено договір позики, з метою забезпечення виконання якого того ж дня укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Камінською Л.В. Однак, відповідач не виконав в повному обсязі умови договору позики, позичені кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду з даний позовом.
Ухвалою судді від 21.09.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач до суду також не з`явився, однак, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідача без поважних причин та не подання ним відзиву, розглянув справу заочно, без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 вересня 2018 року між сторонами укладено договір позики, згідно умов якого відповідач отримав від позивача позику в розмірі 168780 грн., що станом на 14.09.2018 по курсу НБУ еквівалентно 6000 доларів США, та зобов`язувався повернути вказані кошти до 14 вересня 2019 року (а.с. 5).
Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Камінською Л.В., реєстровий номер 1602.
Згідно п. 1.3. вказаного договору іпотеки ОСОБА_2 , тобто іпотекодавець, передав в іпотеку позивача, тобто іпотекодержателя, нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2018 (а.с. 6-10).
Зі змісту розписки від 13.03.2021 ОСОБА_1 отримала від відповідача частину позики в сумі 2000 доларів США. А згідно розписки ОСОБА_2 від 13.03.2021 останній запевнив позивача в тому, що решту позичених коштів поверне частинами до 05 вересня 2021 року (а.с. 12).
Згідно письмового попередження, яке отримано відповідачем 13.03.2021, позивач повідомила останнього, що у разі не сповнення ним всієї суми позики вона буде вимушена звернутись до суду (а.с. 11).
Актом від 19.09.2021 підтверджується те, що відповідач повернув позивачу ще частину позики в сумі 2500 доларів США (а.с. 38).
Однак, відповідач не виконав своїх зобов`язань та борг у визначений договором та наданою ним розпискою строк в повному обсязі не повернув.
Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини.
За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Отже, наявність того факту, що відповідач порушив умови зобов`язань за вищевказаним договором позики, а також не виконав вимогу позивача про усунення цих порушень, є підставою для задоволення даного позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1080 грн. (а.с. 15).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 599, 611, 1046 ЦК України, ст. ст. 1, 7, 12, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 274, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1080 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення в разі його пропуску з поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко