Номер провадження: 22-ц/813/2090/21
Номер справи місцевого суду: 522/2053/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року ОСОБА_2 подала позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років. В позовній заяві просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 утримання (аліменти) в розмірі 3000 гривень щомісячно з усіх видів доходів, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином ОСОБА_3 , 6-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 липня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Домусчі Л.В.) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання в розмірі 2 500, 00 щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 лютого 2020 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_3 шестирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. В іншій частині позову відмовлено.

22 серпня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року. З вказаним рішенням ОСОБА_1 не погоджується та вважає його незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права з огляду на доводи наведені в скарзі. Апелянт посилається на те, що з 21.07.2020 року він припинив підприємницьку діяльність фізичної особи- підприємця за своїм рішенням, про що надає докази; за останній час не має прибутку та наводить дані про наявні фінансові заборгованості. Апелянт вважає, що розмір аліментів в сумі 2 500 грн є завищеним, оскільки суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2 500 грн щомісячно на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років та оплачувати 4 000 грн аліментів на неповнолітнього сина та оплачувати 1 000 грн аліментів на неповнолітнього сина від першого шлюбу. Апелянт в скарзі посилається на те, що не має можливості виплачувати такий великий розмір аліментів щомісячно, тому визначений судом першої інстанції розмір аліментів вважає завищеним. Просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

01 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка вказує, що пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною 6 років, вона посилалась на те, що їх син, ОСОБА_3 , за станом здоров`я не може відвідувати дитячі дошкільні заклади, позивачка не працює і здійснює догляд за дитиною. ОСОБА_4 звертає увагу на те, що ОСОБА_1 перестав бути засновником та керівником ТОВ «ЮВМ`Н» 19.05.2020 року в період слухання даної справи, а припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 21.07.2020 року одразу після ухвалення судом першої інстанції рішення перед подачею ним апеляційної скарги, тим самим, на думку позивачки, штучно створив докази погіршення свого матеріального становища. Позивачка вважає, що наявність у ОСОБА_1 майнових зобов`язань перед третіми особами не є підставою для звільнення його від обов`язків по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 6 років, який має вади фізичного розвитку. Також позивачка зазначила, що не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку по її утриманню виконання відповідачем обов`язку по утриманню малолітніх дітей, зокрема їхнього сина та сина від першого шлюбу.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції врахував працездатність відповідача, а також те, що майновий стан відповідача досліджувався судами першої та апеляційної інстанції за розглядом справи № 522/16830/19, виходячи з підстав розумності. Судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи відповідача з приводу існування у відповідача боргових зобов`язань за кредитами та судовими наказами господарських судів, оскільки останні не звільняють відповідача від обов`язку утримувати дружину.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі.

Під час шлюбу в них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, з 2017 року позивач та відповідач разом не проживають, а дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року у цивільній справі № 522/16830/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 гривень.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року зазначене рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 988 грн. У решті вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина, ОСОБА_3 , народився з певними вадами здоров`я і має ряд захворювань, послаблений імунітет.

Позивачка зазначає, що вона не працює і здійснює догляд за дитиною (а.с. 17), оскільки ОСОБА_3 , за станом здоров`я не може відвідувати дитячі дошкільні заклади, що підтверджується наявними в матеріалах справи медичними документами та консультативними висновками лікарів (а.с. 8-12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 сплачує аліменти щомісячно на утримання сина від першого шлюбу у розмірі 1000 грн на підставі судового наказу, виданого Болградським районним судом Одеської області у справі № 497/1651/18 від 28.09.2018 року (а.с. 111-113).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів підлягає задоволенню в розмірі 2500 грн щомісячно на утримання дружини (а.с. 128).

Разом з тим, вказана сума підлягає зменшенню, виходячи з наступного.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що з 21.07.2020 року він припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21.02.2019 року по 09.02.2020 року ОСОБА_1 надсилав грошові кошти на ім`я позивачки, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій на загальну суму 16400 грн (а.с. 87-93).

Стосовно належного здійснення ОСОБА_1 виплат аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в матеріалах справи докази відсутні.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року становить 2270 гривень.

Апеляційний суд, враховуючи майновий стан відповідача, його працездатність, наявність у відповідача дитини від першого шлюбу, на утримання якого відповідач також сплачує аліменти, робить висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку у розмірі 2270 грн, однак не менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено, що на теперішній час стан здоров`я сина погіршився, що підтверджується наданими позивачкою копіями медичних документів.

З приводу цього, апеляційний суд вважає за потрібне роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у цивільній справі №320/383/19 Верховний Суд зазначив, що дане положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути, наприклад, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір таких також має бути документально підтверджений.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення аліментів на утримання дружини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина до досягнення дитиною 6 років змінити в частині розміру стягнення аліментів на утримання дружини.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання жінки в розмірі 2270 грн, однак не менше розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 6 років, тобто до 17 жовтня 2022 року.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

29.04.2021 року м. Одеса