Провадження №2/760/5526/21
Справа № 760/1310/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2021 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Козленко Г.О.,
за участю секретаря - Омелько Г.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 324/о від 14.12.2020 Державного авіаційного підприємства «Україна» про звільнення; поновити його на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» з 14.12.2020 року; стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на його користь судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 23.10.2000 по 07.09.2007 та з 12.03.2008 по 14.12.2020 працював у ДАП «Україна», обіймаючи на момент звільнення посаду старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу. 14.12.2020 позивач був звільнений на підставі Наказу № 324/о за прогул без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП) за результатами звіту розслідування події з екіпажем вертольоту Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» від 14.12.2020, який не містить об`єктивних даних про відсутність позивача на роботі понад три години без поважних причин. Вказував, що скасування рейсу 12.12.2020 Мі-8МТВ-1 р/н URPAB відбулося в зв`язку з технічною несправністю вертоліта, виконанням перевезення першої посадової особи держави військовим вертолітом замість несправного цивільного вертоліту відповідача, технічною несправністю другого військового вертоліту, і через це відмовою замовника від виконання рейсу, що не завдало шкоди відповідачу. Зазначав, що він 12.12.2020 з 08.00 до 10.13 та з 12.00 і до 18.00 перебував на роботі - території ДАП «Україна» та був вписаний у завдання на політ вертольоту відповідача Мі-8МТВ-1 р/н URPAB 12.12.2020 року лише о 12.00 другим пілотом ОСОБА_2 для резервування повернення першої посадової особи держави, без чого він не має права перебувати на борту повітряного судна. Позивач зазначив також, що його звільнення відбулося з порушенням порядку, передбаченого п. 1.4. Посадової інструкції старшого бортового провідника служби бортпровідників, що оригінал трудової книжку йому було під розписку вручено відповідачем лише 21.12.2020 року. Враховуючи наведені обставини просив суд наказ про його звільнення скасувати, поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 та довідки від 16.08.2021 року № 41 про розмір середньої заробітної плати.

Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначав, що позивач як член резервного екіпажу 12.12.2020 повинен був прибути до ДАП «Україна» за дві години до вильоту та перебувати на резервному повітряному судні на спецстоянці для проведення передпольотної підготовки. Вказував, що в резерві/супроводі повинен був використовуватися військовий вертоліт Мі-8. Зазначав, що з технічних причин о 8:30 було прийнято рішення про те, що літейрний рейс з перевезення вищої посадової особи держави буде виконуватися двома військовими вертольотами, на якому головного пасажира буде супроводжувати основний бортпровідник ОСОБА_3 . О 9:15 цивільний вертоліт відповідача Мі-8МТВ-1 р/н URPAB був відремонтований та прийнятий командиром повітряного судна, а тому відповідач вважає, що з цього часу позивач мав приступити до виконання своїх обов`язків в якості основного бортпровідника на борту цього вертоліта. Зазначає, що згідно завдання на політ № 286 ПС Мі-8МТВ-1 р/н URPAB ДАП «Україна» початок роботи екіпажу 8:45 та закінчення роботи 13:45, а тому у зазначений час позивач повинен був виконувати свої обов`язки на літерному рейсі на борту цього повітряного судна. Замість цього о 10:13 позивач самостійно покинув територію аеропорту, нікого не повідомивши, та не повернувся, хоча повинен був перебувати на робочому місці відповідно до наказу ДАП «Україна» № 85/ДСК від 11.12.2020 року. З огляду на це вважав, що позивач був відсутній у складі екіпажу більше трьох годин безперервно, внаслідок чого був відмінений літерний рейс.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, пославшись на вищезазначені обставини.
Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, пославшись на викладені у відзиві обставини.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом на підставі відомостей трудової книжки позивача встановлено, що позивач з 23.10.2000 по 07.09.2007 та з 12.03.2008 по 14.12.2020 працював у ДАП «Україна», обіймаючи на момент звільнення посаду старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу, що не заперечувалося відповідачем. (т. 1 а.с. 5-6).

Наказом відповідача від 11.12.2020 № 85 ДСК було вирішено виконати 12.12.2020 рейс літери «ПЛ/А/ПЛ» URPAB за маршрутом Київ (Бориспіль)-П`ятихатки-н.п. Десна (військова частина площадка) - П`ятихатки-Київ (Бориспіль) на гелікоптері Мі-8МТВ-1 р/н URPAB по перевезенню Президента України та супроводжуючої делегації у складі 01/09/09/01 осіб. Для виконання рейсу літери «ПЛ/А» було включено до складу екіпажу такий авіаційний персонал: командир повітряного судна (КПС)-інструктор- ОСОБА_4 ; Командир повітряного судна- ОСОБА_5 ; 2-ий пілот ОСОБА_2 ; Бортінженер-інструктор- ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; Інженерно-технічний персонал ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; резервний пілот- ОСОБА_10 ; Резервний бортпровідник- ОСОБА_1 ; Резервний бортінженер ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 97).

Літерні рейси рейси, яким за статусом головного пасажира (посадова особа, яка за своїм статусом є головною серед членів делегації) присвоюється літер «А» або «К», а також рейси літера «ПЛ». Рейси літери «А» - рейси на повітряному судні авіаційного перевізника, що здійснюють перевезення: Президента України, Прем`єр Міністра України, Голови Верховної Ради України та офіційних делегацій на чолі з ними. Рейси літера «ПЛ» - рейси, що виконуються: з метою перельоту повітряного судна у запланований аеропорт (аеродром вильоту) перед виконанням ним літерного рейсу або переліт повітряного судна у запланований аеропорт (аеродром) після виконання ним літерного рейсу; з метою супроводження (резервування) основного повітряного судна, яке виконує літерний рейс на випадок неможливості виконання ним запланованого рейсу; для перельоту повітряного судна, передбаченого для виконання ліиерних рейсів з метою забезпечення його технічного обслуговування. (розділ 0.6. Технології організації, виконання та забезпечення повітряних перевезень літерними рейсами посадових осіб та офіційних делегацій України у ДАП «Україна», т. 1 а.с. 178-179).

Судом встановлено та не оспорювалося сторонами у справі, що на виконання зазначеного вище літерного рейсу відповідно до наказу від 11.12.2020 року № 85 ДСК було оформлене завдання на політ № 286, до якого позивач ОСОБА_1 внесений не був, а був дописаний до нього о 12.00 12 грудня 2020 року другим пілотом ОСОБА_2 для забезпечення резервування повернення головного пасажира. Зазначені обставини відповідач визнав у судовому засіданні. (т. 1 а.с. 16).

Також за матеріалами звіту про внутрішні розслідування подій № 15.00/06 судом було встановлено та не оспорювалося сторонами по справі, що вертольот Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» не виконав запланований літерний рейс через технічні несправності, в зв`язку з чим о 9:30 до флайт-плану було внесене повідомлення про відміну рейсу, а головний пасажир об 11:09 відлетів за маршрутом військовим вертолітом у супроводі бортпровідника ОСОБА_3 та повернувся до аеропорту «Бориспіль» о 13:45. Відповідно до контрольної картки літерного рейсу другий військовий вертоліт об 11:16 не злетів з технічних причин. Об 11:22 був поданий флайт-план на рейс вертольоту Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» на 11:45 для перевезення спірробітників УДО та об 11:40 за київським часом вказаний рейс було скасовано. (т. 1 а.с. 131-165).

Відповідно до завдання на політ № 286 літерний рейс «ПЛ/А/ПЛ» URPAB за маршрутом Київ (Бориспіль)-П`ятихатки-н.п. Десна (військова частина площадка)-П`ятихатки-Київ (Бориспіль) на гелікоптері Мі-8МТВ-1 р/н URPAB по перевезенню Президента України та супроводжуючої делегації у складі 01/09/09/01 осіб 12 грудня 2021 року під час резервування була дана команда на виліт, але виліт не здійснився по відмові замовника. (т. 1, а.с. 16).

Сторонами справи також визнано, що позивач залишив місце роботи 12 грудня 2020 року о 10:13, пройшовши КП-4 аеропорту «Бориспіль» на вихід, та службовим автомобілем ДАП «Україна» з дозволу диспетчера ССТ поїхав в бік м. Києва, що відповідає заявці служби спецтранспорту ДАП «Україна» № 332 (т.1 а.с.162), та повернувся до місця роботи службовим автомобілем по вказівці начальника зміни ЦОКП о 12:00 12 грудня 2020 року. (т.1 а.с.23, 160-162).

Також судом встановлено та не оспорююється сторонами по справі, що протягом строку роботи позивач не допускав порушення трудової дисципліни, дисциплінарні стягнення щодо нього не застосовувалися. При цьому позивач має численні подяки за успіхи в роботі. (т. 1 а.с. 17-20, 6 (зворот)-7)

14.12.2020 позивач був звільнений на підставі Наказу № 324/о за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпП) на підставі звіту розслідування події з екіпажем вертольоту Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» від 14.12.2020 року. (т.1 а.с. 8).

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України).
Саме по собі розірвання трудового договору з порушенням закону, по суті є безпідставним звільненням.
Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. (ч. 3 ст. 149 КЗУпП).
При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п.3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. (п.п.18, 22 ПП ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Старший бортовий провідник призначається і звільняється з посади наказом генерального директора за рекомендацією начальника служби бортпровідників та поданням заступника генерального директора з льотної роботи з дотриманням вимог чинного законодавства України. (п. 1.4. Посадової інструкції старшого бортового провідника служби бортпровідників).

Таким чином, виконання літерного рейсу з перевезення президента України/резервування його приліту було двічі скасовано 12 грудня 2020 року: о 9:30 (спочатку за технічних причин, а потім за рішенням завмовника виконувати рейс військовим вертольотом), об 11:40 (під час резервування повернення головного пасажира літерного рейсу була дана команда на виліт для перевезення співробітників УДО, але виліт не здійснився по відмові замовника).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відміну виліту рейсу Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» об 11:45 саме через відсутність на борту вертоліту позивача, оскільки такі твердження не доведені відповідними доказами та спростовуються поясненнями співробітників ДАП «Україна» в межах звіту про внутрішні розслідування подій № 15.00/06 та завданням на політ № 286 від 12.12.2020 року.

Так, КПС-інструктор ОСОБА_4 в своїх поясненнях вказав, що приблизно о 11:15 він отримав команду на виліт та дізнався про відсутність позивача, який вже повертається з м. Києва та встигне до зльоту приблизно за 15 хвилин. На питання співробітників УДО про час до зльоту повідомив, що буксирування триватиме біля 20 хвилин і через пару хвилин вони дали відбій на виконання рейсу. В своїх поясненнях ОСОБА_12 не зазначає про те, що він повідомляв співробітників УДО про відсутність позивача на борту. (т. 1 а.с. 27, 147).

Диспетчер ОСОБА_13 у своїх поясненнях вказав, що після відміни рейсу нашого гелікоптера Чапельського було повідомлено про те, що він буде залучений в разі польоту військового гелікоптеру та у разі запиту військових. Приблизно о 11:35 початок буксирування гелікоптеру на місце зльоту і через кілька хвилин ОСОБА_14 зателефонував і повідомив, що по інформації від охорони летіти вже нікуди не треба. (т. 1 а.с. 148).

Бортінженер ОСОБА_6 в своїх поясненнях вказав, що під час буксирування вертольоту на перон в район першого вертольотного кругу біля 11:30 представники УДО дали команду припинити буксирування та повернутися на спецстоянку. (т. 1 а.с. 152).

Аналогічні пояснення дали авіатехнік ОСОБА_9 , начальник служби авіаперевезень наземного комплексу ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 159-164).

Вирішуючи питання про правомірність неперебування позивача на борту вертоліту Мі-8МТВ-1 р/н.UR-РАВ ДАП «Україна» 12.12.2020 року протягом часу резервування повернення головного пасажира військовим вертолітом (8:45-11:45) суд виходить з такого. В завданні на політ № 286 від 12.12.2020 до 12:00 цього дня позивач не був зазначений. Відповідно до наказу відповідача від 11.12.2020 року № 85 ДСК позивач був залучений до виконання 12.12.2020 року рейсу літери «ПЛ/А/ПЛ» URPAB за маршрутом Київ (Бориспіль) -П`ятихатки-н.п. Десна (військова частина площадка) -П`ятихатки-Київ (Бориспіль) на гелікоптері Мі-8МТВ-1 р/н URPAB по перевезенню Президента України та супроводжуючої делегації у складі 01/09/09/01 осіб. Вказаний наказ не містить відомостей про перевезення співробітників УДО поза складу супроводжуючої делегації окремим рейсом.

Досліджуючи питання про відсутність позивача на роботі 12.12.2020 суд виходить з наступного. 12 грудня 2020 року позивач перебував на роботі з 08.00 до 10.13 та з 12.00 і до 18.00. Відповідач не заперечував дані обставини. Відсутність позивача на роботі саме протягом 10:13 12:00, що становить 1 годину та 47 хвилин, підтверджується письмовими доказами, наявними в справі. (т. 1 а.с. 23, 160, 161).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності позивача у складі екіпажу вертольоту понад три години (з 08:45 по 13:45 12 грудня 2020 року) як підставу звільнення за прогул, оскільки диспозиція п. 4 ч. 1 статті 40 КЗУПП визначає прогулом відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.
Суд погоджується з доводами позивача про поважність причин відсутності на роботі протягом 1 години 47 хвилин 12 грудня 2020 року, оскільки до 12:00 цього дня він не був зазначений у завданні на політ № 286 та не мав права перебувати на борту повітряного судна, зарезервованого під виконання літерного рейсу. Факт неможливості пребування особи на борту повітряного судна за відсутності її у завданні на політ відповідач не заперечував. Також відповідач не заперечував, що позивач, як співробітник ДАП «Україна», не мав права виконувати свої посадові обов`язки на борту військового вертоліта. З наказу відповідача від 11.12.2020 року № 85 ДСК не вбачається наявність резервного повітряного судна, на якому на підставі відповідного завдання на політ позивач мав право та був зобов`язаний виконувати свої посадові обов`язки.

Також суд погоджується з доводами позивача про порушення порядку його звільнення, оскільки відповідно до наказу № 324/о від 14.12.2020 позивача було звільнено на підставі звіту за результатами розслідування події з екіпажем вертольоту від 14.12.2020, замість рекомендації начальника служби бортпровідників та поданням заступника генерального директора з льотної роботи, що передбачено п. 1.4. Посадової інструкції старшого бортового провідника служби бортпровідників.

З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про незаконність винесення наказу № 324/о від 14.12.2020 року.

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.7 статті 235 КЗпП України).
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.
Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.
КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення.
При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.
Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18).
Згідно ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Враховуючи те, що в ході розгляду справи неправомірність звільнення позивача знайшла своє об`єктивне підтвердження, встановлено підстави для поновлення на роботі, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо строку періоду нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачу, суд керуючись вимогами ст.235 КЗпП України здійснює зазначене стягнення з відповідача за весь час вимушеного прогулу, оскільки в діях позивача та його представника не вбачається зловживання своїми процесуальними правами, спрямованими на затягування розгляду справи.
Середній заробіток працівника згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці», №108/95-вр, визначається за правилами, закріпленими у порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року.
Із п.5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
За час вимушеного прогулу середню заробітну плату нараховують на підставі Постанови Кабінету Міністрів від 08 лютого 1995 року 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Порядку № 100. Її обчислюють виходячи із заробітку за 2 місяці, які передують місяцю звільнення працівника з роботи. Якщо в цих двох місяцях заробітку не було, то беруть попередні (перед ними) два місяці.
Поряд з цим згідно з п. 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати (з розрахунку 2 місяців) не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо).
Згідно п.32 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до довідки Державного авіаційного підприємства «Україна» про середню заробітну плату № 40 від 16.08.2021 року середня заробітна плата позивача обчислена, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують даті звільнення, становить: середньомісячний заробіток за жовтень 2020 року 43224,92 грн.; середньомісячний заробіток за листопад 2020 року 26077,00 грн. (т. 1 а.с. 168).
Суд критично ставить до довідки відповідача про середню заробітну плату № 41 від 16.08.2021 року в частині нарахування середньоденного заробітку позивача у розмірі 1621,47 грн. виходячи з наступного.
Згідно вищезазначених довідок вбачається, що середньомісячний заробіток позивача за останні два календарні місяці роботи складає 69301,92 грн (43224,92+26077,0 грн = 69301,92 грн), (середньомісячний заробіток за жовтень 2020 року + середньомісячний заробіток за листопад 2020 року): (кількість календарних днів за попередні два місяці) = середньоденний заробіток.
А отже, середньоденний заробіток складає:
(43224,92+26077,0) : (21+21)= 1650,05 грн.
Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється за рік за період з 14 грудня 2020 року по 08 листопада 2021 року включно та складає 374561,35 грн:
Грудень 2020 року - 1650,05 *15 =24750,75
Січень 2021 року - 1650,05 *19=31350,95
Лютий 2021 року - 1650,05 *20 =33001,00
Березень 2021 року - 1650,05 *22=36301,1
Квітень 2021 року - 1650,05 *22 =36301,1
Травень 2021 року - 1650,05 *18 =29700,9
Червень 2021 року - 1650,05 *20 =33001,00
Липень 2021 року - 1650,05 *22 =36301,1
Серпень 2021 року - 1650,05 *21 =34651,05
Вересень 2021 року - 1650,05 *22 =36301,1
Жовтень 2021 року - 1650,05 *20=33001,00
Листопад 2021 року - 1650,05 *6=9900,30
З урахуванням вищевикладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2020 року по 08 листопада 2021 року включно у розмірі 374561,35 грн. (триста сімдесят чотири тисячі п`ятьсот шістдесят одна) грн. 35 коп.
У відповідності з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі.
Керуючись ст.ст.40,43, 43-1,235 КЗпП України, ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного авіаційного підприємства «Україна» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Державного авіаційного підприємства «Україна» від 14.12.2020 року № 324/о.
Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу з 14.12.2020 року.
Стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 374561,35 (триста сімдесят чотири тисячі п`ятьсот шістдесят одна) грн 35 коп.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого бортового провідника служби бортпровідників льотного комплексу Державного авіаційного підприємства «Україна» та стягнення з Державного авіаційного підприємства «Україна» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати з відрахуванням всіх податків і зборів згідно діючого законодавства.
Стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 3745, 61 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко