Справа № 944/3895/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/3323/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Посікіри Романа Романовича на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року, ухвалене в складі головуючого - судді Швед Н.П., у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2020 року позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 2018 року між Публічним Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 21406/2018. На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів від 16.11.2017 року та згідно Рішення Акціонера №03/2018 від 29.11.2018 року ПАТ «Кредобанк», змінив своє найменування на АТ «Кредобанк».

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 601 904 грн 98 коп на строк до 20 грудня 2022 року. У свою чергу, відповідач зобов`язався повернути кредит в строк, а також сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах передбачених кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №21406/2018 від 21 грудня 2018року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави № 7315. Предметом застави було рухоме майно: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, 2018 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1395 куб. см., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №21406/2018 від 21 грудня 2018 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 21 грудня 2018 року було укладено договір поруки № 21406/2018/2.

Відповідно до вимог договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання відповідачем, ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки) за Кредитним договором №21406/2018 від 21 грудня 2018 року.

За договором поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором по видачі суми кредиту виконав повністю.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у нього виникла заборгованість перед АТ «Кредобанк», яка станом на 15 червня 2020 року становить 575 464 грн 28 коп.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд постановити рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 21406/2018 від 21 грудня 2018 року в розмірі 475 464 грн 28 коп., та судовий збір в розмірі 7 131 грн 97 коп. Повернути АТ «Кредобанк» різницю сплаченого судового збору у бюджет Яворівського району по платіжному дорученню №44013813 від 20 серпня 2020 року в розмірі 1 499,00 грн за наступними реквізитами НОМЕР_3 в АТ Кредобанк».

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 21406/2018 від 21 грудня 2018 року в розмірі 475 464 грн 28 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 7 131 грн 96 коп. судових витрат, пов`язаних з сплатою судового збору.

Повернуто Акціонерному товариству «Кредобанк» різницю сплаченого судового збору у бюджет Яворівського району по платіжному дорученню №44013813 від 20 серпня 2020 року в розмірі 1 499, 00 грн за наступними реквізитами НОМЕР_3 в АТ «Кредобанк».

Не погоджуючись з даним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Посікіра Роман Романович оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не вправі нараховувати проценти, штрафи та пеню після звернення з повідомленням про порушення зобов`язання. Оскільки 16 березня 2020 року позивач звернувся із досудовою вимогою про виконання договірних зобов`язань, чим змінив строк кредитування, то усі проценти в загальному розмірі 15 570 грн 31 коп. та штрафи в загальному розмірі 8 049 грн 92 коп., нараховані після 17 березня 2020 року є незаконними у зв`язку із закінченням строку кредитування.

Крім того, у позовній заяві не вказано жодного посилання на умови договору, на підставі яких нараховані проценти, тобто не зазначено конкретне порушення зобов`язання. У долученому до позовної заяви кредитному договорі не міститься пунктів 10.1.6, 10.1.8, 10.1.9, які вказують на конкретне «не грошове зобов`язання», за невиконання або неналежне виконання за яке позивач просить стягнути штраф. Проте в оскаржуваному судовому рішенні суд жодним чином не пояснив, з яких підстав він не взяв до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, що спричинило ухвалення незаконного судового рішення.

Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості, яка складається з процентів в розмірі 15 570 грн 31 коп. та штрафу в розмірі 24 149 грн 76 коп.

Таким чином, в апеляційному порядку оскаржується рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21406/2018 від 21 грудня 2018 року, яка складається із заборгованості по процентах та штрафу за користування кредитом. Відтак колегія суддів за приписами статті 367 ЦПК України законність оскаржуваного рішення суду в іншій частині не перевіряє.

В листопаді 2021 року від АТ «Кредобанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування такого позивач покликається на те, що не визнає доводи апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Натомість висновки суду про солідарне стягнення заборгованості ґрунтуються на наявних у матеріалах справи належних та достовірних доказах. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року - без змін.

Сторони та інші учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Від представників сторін надійшли клопотання з проханням здійснювати розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що 21 грудня 2018 року між Публічним Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №21406/2018. Відповідно до умов даного договору відповідачу надано кредит у сумі 601 904 грн 98 коп. з терміном погашення до 20 грудня 2022 року.

Відповідно до п. 3.11. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у Розділі 3 цього Договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає із умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором (п. 2.1., 4.8) та/або додатками до нього.

Згідно із п. 4.7 кредитного договору, банк у випадку, передбачених п.2.10. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №21406/2018 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 21 грудня 2018 року було укладено договір поруки № 21406/2018/2.

Відповідно до цього договору, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання відповідачем, ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, несплачених відсотків, комісій, штрафів, пень та інших видів неустойки) за кредитним договором № 21406/2018 від 21 грудня 2018 року.

За договором поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

16 березня 2020 року ПАТ «Кредобанк» скерувало відповідачам досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, у якій просило погасити наявну станом на 16 березня 2020 року заборгованість за кредитним договором № 21406/2018 разом із пенею у розмірі 542 595 грн 60 коп., яка складається із заборгованості по основному боргу, в т.ч простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 503 119 грн 37 коп., прострочених процентів у розмірі 24 891 грн 10 коп., нарахованих процентів у розмірі 4 847 грн 11 коп., нарахованої пені у розмірі 3 700 грн 58 коп., штрафу за невиконання негрошового зобов`язання у розмірі 6 037 грн 44 коп.

У вересні 2020 року відповідачами на погашення заборгованості за Кредитним договором сплаченого 100 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Установивши, що направивши позичальнику та поручителю досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 16 березня 2020 року про дострокове погашення усієї заборгованості за кредитним договором, банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та нарахування штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, що проценти та штрафи, нараховані банком після цієї вимоги, підлягають стягненню.

Відтак, до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягають нараховані проценти згідно із вимогою в розмірі 29 738 грн 21 коп. (45 308,52 (проценти заявлені до стягнення) - 15 570, 31 (проценти нараховані після надісланої досудової вимоги)).

У цьому зв`язку не підлягають стягненню і нараховані після надіслання досудової вимоги нараховані штрафи у розмірі 8 049 грн 92 коп.

Щодо стягнення штрафів у розмірі 12 074 грн 88 коп. та 4 024 грн 96 коп. (за січень лютий 2020 року), які нараховано позивачем за невиконання негрошових зобов`язань, такі також не підлягають задоволенню через їх безпідставність, адже матеріали справи, а саме долучена до позовної заяви копія кредитного договору не містить Розділу 10, а позовна заява не містить правового обґрунтування та розрахунку таких штрафів.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також пені в апеляційному порядку не оскаржується, як і не оспорюється правильність розрахунку цих сум.

Пунктами першим та другим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що оскільки висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків та штрафів не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, то таке у цій частині слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 7 131 грн 96 коп. судового збору, а за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 10 697 грн 94 коп. судового збору.

Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, а також часткового задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню із відповідачів порівну пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3 280 грн 60 коп. з кожного (435 744,21/475 464,28*7 131,96/2), а витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 697 грн 94 коп. підлягають стягненню з позивача повністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 26 листопада 2021 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Посікіри Романа Романовича задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 липня 2021 року в частині задоволення позову про стягнення відсотків та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим абзаци другий та третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 21406/2018 від 21 грудня 2018року в розмірі 435 744 грн 21коп., яка складається з 403 119 грн 37 коп заборгованості за тілом кредиту, 29 738 грн 21 коп. заборгованості за відсотками, 2 886 грн 63 коп. пені.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 3 280 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 3 280 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.»

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 10 697 грн 94 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич