Справа № 276/220/18
Провадження по справі №2/276/102/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив, з урахуванням уточненої позовної заяви №8, стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 21063,68 грн, у тому числі: інфляційні втрати 17094,48 грн, три відсотки річних 3218,40 грн, витратні збитки 750,80 грн, збільшити стягувану суму нарахуванням інфляційних втрат та пені за кожен день прострочення, починаючи з 13.03.2018 на день винесення рішення судом.

В обґрунтування позову зазначив, що договором споживчого кредиту № 0412-79-08 від 20.11.2008 відповідач ОСОБА_3 отримала від первісного кредитора - Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» кредит розміром: 27 100,00 грн до 20.11.2012 із сплатою згідно графіку 1499,13 грн кожного 10 числа протягом 48 місяців календарних та зі збільшенням щомісячних нарахувань вдвічі за кожен день прострочення платежів, застосуванням чинних норм ч.2. ст.625 ЦК України, а також зі збільшенням загальної суми процентів за користування кредитом (60% річних, згідно п.п.4.2.1) - додатково нарахуваннями суми процентів і залежить від встановленого НБУ курсом долару США.

20.11.2008 з метою належного виконання договірних зобов`язань між кредитором та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договори поруки, згідно з якими поручителі зобов`язувались самостійно виконати зазначені в кредитному договорі № 0412-79-08 від 20.11.2008 боргові зобов`язання на підставі письмової вимоги кредитора в строк не пізніше трьох робочих днів.

20.10.2015 на підставі договорів про відступлення прав вимоги було змінено первісного кредитора на нового ОСОБА_1 .

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у справі №276/1456/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму боргу розміром 56 585 грн 50 коп., а також в дольовому порядку витрати по сплаті судового збору в розмірі по 195 гривень 50 копійок з кожного.

Оскільки, рішення суду у повному обсязі не було виконано, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зробивши власний розрахунок суми боргу.

В ході перебування справи у провадженні суду, позивачем неодноразово збільшувались позовні вимоги, зокрема, з урахуванням уточненої позовної заяви №8, просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість в сумі 43702,43 грн, у тому числі: інфляційні втрати 33923,01 грн, три відсотки річних 8706,42 грн, витратні збитки 1073,00 гривень.

11.06.2021 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву №8, підписаний адвокатом Хоменко С.О., в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зазначає, що позивач посилається на договір споживчого кредиту від 20.11.2008, однак не уточнює, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у справі №276/1456/15-ц задоволено вимоги по предмету стягнення заборгованості по кредитним зобов`язанням, що виникли у результаті порушення виконання умов договору. Крім цього, рішення суду фактично виконане, що підтверджується постановами державного виконавця про зняття арешту та про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2018, а також квитанціями про оплату боргу. Більш того, звернувшись до суду за подвійним нарахуванням, позивач порушив конституційні права співвідповідачів, якими забороняється одночасне застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

16.11.2021 ухвалами суду, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, повернуто без розгляду уточнену, зі збільшенням розміру позовних вимог (обрахунок позовних вимог №9), а також уточнену, зі зменшенням розміру позовних вимог (обрахунок позовних вимог №10), як такі, що подані в порушення п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України табез доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в сумі 20312,88 гривень, згідно із уточненої, зі зменшенням розміру позовних вимог (обрахунок позовних вимог №10), заяви. Зазначив, що рішення суду не виконано в повному обсязі, а тому має право на стягнення суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Представник відповідача - адвокат Хоменко С.О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Зазначив, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту прав, ОСОБА_1 просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а не за невиконання судового рішення. Більш того, рішення суду про стягнення заборгованості фактично виконано боржником.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі докази у даній справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що договором споживчого кредиту № 0412-79-08 від 20.11.2008 відповідач ОСОБА_3 отримала від первісного кредитора - Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» кредит розміром: 27 100,00 грн до 20.11.2012 із сплатою згідно графіку 1499,13 грн кожного 10 числа протягом 48 місяців календарних та зі збільшенням щомісячних нарахувань вдвічі за кожен день прострочення платежів, застосуванням чинних норм ч.2. ст.625 ЦК України, а також зі збільшенням загальної суми процентів за користування кредитом (60% річних, згідно п.п.4.2.1) - додатково нарахуваннями суми процентів і залежить від встановленого НБУ курсом долару США.

Договором поруки № 0412-79-08-П від 20.11.2008 р. поручитель ОСОБА_4 зобов`язується самостійно виконати зазначені в кредитному договорі № 0412- 79-08 боргові зобов`язання на підставі письмової вимоги кредитора в строк не більше трьох робочих днів часу та повернути суму кредиту, нараховані проценти та неустойку у разі порушення боржницею обов`язків за укладеним з Первісним кредитором договором № 0412-79-08 від 20.11.2008 року (згідно п.п.1.1, п.п.2.1 та п.п.3.1.).

Договором поруки № 0412-79-08-П/1 від 20.11.2008 р. поручитель ОСОБА_5 зобов`язується самостійно виконати зазначені в кредитному договорі № 0412- 79-08 боргові зобов`язання на підставі письмової вимоги кредитора в строк не більше трьох робочих днів часу та повернути суму кредиту, нараховані проценти та неустойку у разі порушення боржницею обов`язків за укладеним з Первісним кредитором договором № 0412-79-08 від20.11.2011 року (згідно п.п.1.1, п.п.2.1 та п.п.3.1.).

Договорами про відступлення права вимоги № 0412-79-08-Ц, № 0412-79-08-П-Ц та № 0412-79-08-П/1-Ц від 20 жовтня 2015 р. кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» змінила кредитора у зобов`язанні та передала позивачу, як новому кредитору право вимагати належного виконання повністю всіх зобов`язань за укладеними договорами поруки № 0412-79-08- П - з боржником №2, № 0412-79-08-П/1 - з боржником №3 та споживчого кредиту № 0412- 79-08 - з боржником №1 від 20.11.2008 року, зі сплатою на банківський рахунок позивача.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у справі №276/1456/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суму боргу розміром 56 585 грн 50 коп. у тому числі з обрахунку на 30.11.2015року: борг за тілом кредиту - 10 100, 00 грн, договірні відсотки - 35 300, 00 грн, договірні нарахування - 9700, 00 грн, інфляційні втрати 900, 00 грн. Також, з відповідачів в дольовому порядку стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі по 195 гривень 50 копійок з кожного. Вказане рішення суду набрало чинності та позивачу видано виконавчі листи.

13 червня 2016 року державним виконавцем ВДВС Володарсько-Волинського районного управління юстиції відкрито виконавчі провадження про примусове стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 56 585 грн 50 коп., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі по 195 гривень 50 копійок з кожного, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчих проваджень (а.сп. 16, 18). За змістом зазначених постанов державного виконавця, рішення суду про стягнення вказаних сум набрало чинності 30 травня 2016 року.

Листом Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 19.02.2018 ОСОБА_6 повідомлено про стан виконання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Володарсько-Волинського районно го суду Житомирської області від 19.04.2016, зокрема про погашення ОСОБА_3 заборгованості по сплаті судового збору в сумі 195,50 грн та 204.91 грн іншого боргу (а.сп.14).

12.03.2018 ОСОБА_6 звертався до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі скаргами про повернення боргу за рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у розмірі 56585,50 грн та борг на 12.03.2018 в сумі 20312,88 гривень, однак в добровільному порядку відповідачами зобов`язання не виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

06.08.2018 постановою старшого державного виконавця Хорошівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції закрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 56 585 грн 50 коп., у зв`язку зі сплатою в повному обсязі боргу та виконанням рішення суду. Також, постановою старшого державного виконавця від 06.08.2018 знято арешт з усього майна, що належить ОСОБА_5 (а.сп.49-50).

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч.5 ст. 11 ЦК України).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлено, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у справі №276/1456/15-ц про стягнення заборгованості за договором підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачів перед позивачем та його порушення. Виконавчі листи, видані на підставі цього рішення, пред`явлені до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження добровільно виконано одним із боржників до 06.08.2018, про що свідчить постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Наведена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, від 04.06.2019 у справі №916/190/18, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц.

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2016 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання - 06.08.2018 (дата закінчення виконавчого провадження). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення: з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (31.05.2016) до 06.08.2018.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується.

Індекс інфляції розраховується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Розрахунку індексу інфляції за період з 31.05.2016 по 06.08.2018 слід здійснювати за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (99,80 : 100) x (99,90 : 100) x (99,70 : 100) x (101,80 : 100) x (102,80 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (101,00 : 100) x (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (101,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) = 1.25872318

Інфляційне збільшення: 56 585,50 x 1.25872318 - 56 585,50 = 14 639,98 гривень.

Розрахунок трьох відсотків річних: з 31.05.2016 до 31.12.2016 = 56 585,50 x 3 % x 215 : 366 : 100 = 997,20 грн; з 01.01.2017 до 06.08.2018 = 56 585,50 x 3 % x 583 : 365 : 100 = 2 711,45 грн, сума за весь період становить 3708,66 гривень.

З огляду на викладене, з відповідачів у солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача заборгованість на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 18348,62 гривень.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, так як він просить стягнути заборгованість за договором, а не за невиконання судового рішення, суд не бере до уваги, оскільки зі змісту позову та розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути борг, у зв`язку з неналежним виконанням боржником договірних зобов`язань, а також невиконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.04.2016 у справі №276/1456/15-ц, виходячи з суми 56585,50 грн, яка визначена вказаним судовим рішенням.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені за кожен день прострочення, то вона не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджена належними і допустимими доказами, відповідним розрахунком. Крім цього, законом забороняється одночасне застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі по 101 гривні 00 копійок з кожного.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість у розмірі 18348 (вісімнадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 62 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в дольовому порядку по 101 гривень 00 коп. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 26.11.2021.

Суддя А.М. Збаражський