КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 939/400/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/14342/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородяського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Герасименк М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу Микитенко Наталія Станіславівна, про усунення від права на спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути від права на спадщину за законом ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначала, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 років помер її батько ОСОБА_3 , діагноз - гостра серцево-судинна недостатність, ТЕДА, перфоративна виразка шлунку, розлитий фібриозний перитоніт, тромбоемболія легеневої артерії. Задовго до смерті батько вже потребував сторонньої допомоги через вік та тяжку хронічну хворобу. Тривалий час батько знаходився у безпорадному стані, а з весни 2020 року не міг обходитися без сторонньої допомоги, у зв`язку із чим вона змушена була залишити сім`ю та переїхати проживати до батька. Вона разом з чоловіком возили батька в лікарню, особисто доглядала за ним, оплачувала комунальні послуги та несла всі витрати на його лікування. На випадок смерті батько заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та ОСОБА_2 , яка на спадщину не претендувала, про що неодноразово всім повідомляла. Вона (позивач) у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Микитенко Н.С. відкрито спадкову справу № 70/2020. Однак, в останні дні шестимісячного строку до нотаріуса звернулася і ОСОБА_2 , яку батько удочерив. Відповідачці було відомо про хворобу та безпорадній стан батька, проте вона жодного разу не приїхала до нього ні додому, ні в лікарню, не надавала матеріальної допомоги та моральної підтримки. Також не надала будь - яких коштів на поховання батька. ОСОБА_2 мала можливість займатися доглядом та утриманням спадкодавця, проте не надала йому будь - якої допомоги.

Рішенням Бородяськогорайонного суду Київської областівід 02.08.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що нею надано належні та допустимі докази про те, що спадкодавець потребував сторонньої допомоги з весни 2020 року, а відповідач мала можливість надати таку допомогу, але не надавала та життям батька не цікавилася. Фактично відповідачка ці обставини не заперечувала. Відповідачка є працездатною особою, дітей не має, не працює, а тому мала можливість доглядати за батьком. Законом не передбачено сповіщення спадкоємців про безпорадний стан спадкодавця. Відповідачка ні з ким із родини не спілкувалася, будь - яких даних щодо зв`язку з нею не залишила і більше 10 років із спадкодавцем не спілкувалася, а тому неможливо було її повідомити про безпорадний стан спадкодавця.

У відзиві ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що позивачкою доведено перебування спадкодавця у безпорадному стані з 02.06.2020 та не надано доказів про ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю. Вона не була обізнана про стан здоров`я батька. Якби неї повідомили про те, що батько у лікарні, то вона б приїхала та несла витрати по його лікуванню. Перебування батька у безпорадному стані до 02.06.2020 позивачкою не доведено.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Паламарчук О.В. у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачка та третя особа подали заяви про розгляд спарви у їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає, задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 29 від 10.06.2020 причиною смерті ОСОБА_3 стала гостра серцево-судинна недостатність ТЕДА, перфоративна виразка пілоричного відділу шлунка, розлитий фібринозний перитоніт.

Відповідно до спадкової справи № 70/2020, заведеної після смерті ОСОБА_3 , заяви про прийняття спадщини подали його діти - позивач, подавши відповідну заяву 19.08.2020 до приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С., та - відповідач ОСОБА_2 , подавши 24.11.2020 заяву про прийняття спадщини, посвідчену нотаріусом Олевського районного нотаріального округу Житомирської області Романчуком А.М., яка 08.12.2020 надійшла до приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у виді 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження житлових умов, складеного 15.06.2020 депутатом Бородянської селищної ради Конопацьким І.І., ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_2 з січня 2018 року по травень 2020 року, а з травня 2020 року по 09 червня 2020 року по АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 разом з батьком ОСОБА_3 та вела з ним спільне господарство з 05.05.2020 по день його смерті.

Відповідно до довідки № 216, виданої на підставі акту депутата 15.06.2020 виконкомом Бородянської селищної ради Старостинського округу № 5 Бородянського району Київської області, ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 та за власні кошти поховала свого батька ОСОБА_3 . На день смерті проживали разом і вели спільне господарство.

ОСОБА_3 за життя звертався до Бородянської райлікарні Київської області до лікаря терапевта та 20.08.2013 отримав направлення № 227 у поліклінічне відділення Київської обласної лікарні № 1 до лікаря гастроентеролога для уточнення подальшої методики лікування, діагноз при направленні виразкова хвороба шлунку, затяжний больовий і дисконтичний синдром. Крім того, у 2013 році він проходив ультразвукову діагностику.

Свідок ОСОБА_4 , яка є знайомою сторін, показала, що відносини між позивачем та відповідачем були нейтральними, як між чужими людьми. Відношення відповідача до батька також не було теплим. Відповідач близько 20 років назад виїхала з смт Бородянка, більше вона (свідок) її не бачила. Позивач часто приїзжала до батька, опікувалась ним. Коли батько захворів та лежав у лікарні, мати відповідачки намагалася повідомити про це відповідачку, проте остання на телефонний дзвінок не відповіла. Позивач доглядала батька, купувала ліки та поховала його за власні кошти.

Свідок ОСОБА_5 , який є чоловіком позивачки, показав, що тесть дуже тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги, позивачка за ним доглядала, а відповідачка жодного разу не приїзжаладо батька, не допомагала та не хотіла спілкуватись. Коли він познайомився у 2018 році із позивачкою, то остання проживала у селі Нове Залісся з батьком, який на той час уже хворів. Вона допомагала батьку, готувала їсти, прала, прибирала. Допомогу батьку надавали тільки вони (позивачка і свідок) та рідна сестра спадкодавця. Відповідачка не надавала ніякої допомоги, на дзвінки дружини та тещі не відповідала. Поховали батька вони за власні кошти. Він особисто бачив як його дружина дзвонила відповідачці, проте на питання відповідачки чи знає він за яким номером дзвонила його дружина, відповіді не надав. Зі слів тестя йому стало відомо, що тесть не проживав у своїй квартирі у смт Бородянка, оскільки мав побоювання, з огляду на те, що раніше у нього був конфлікт з відповідачкою, яка навіть зверталась до невідомих осіб, щоб тестя побили.

Свідок ОСОБА_6 , яка є тіткою сторонам, відповідно рідною сестрою спадкодавця, показала, що відповідачку вона 20 років не бачила. Відповідачка не спілкувалась, не приїзжала ні до неї, ні до спадкодавця. З 2012 року ОСОБА_3 хворів, а у останній рік стан здоровя значно погіршився. Позивачка приїзжала до батька, привозила ліки та продукти. З травня 2020 року ОСОБА_3 жив сам у селі Нове Залісся, та позивачка приїзжала до нього кожного дня. У травні 2020 року він не потребував допомоги та нічого не говорив, про те, що у нього були проблеми зі здоров`ям. 02.06.2020 брату стало погано, його забрали у лікарню та зробили операцію, після цього він прожив 7 днів та помер. Зі слів ОСОБА_3 вона знає, що відповідачка наймала хлопців, щоб його побили. Відповідачка ні з ким не хотіла спілкуватись. Номер телефона відповідачки ні вона, ні ОСОБА_3 не знали, тому не могли подзвонити відповідачці.

Свідок ОСОБА_7 , яка є двоюрідною сестрою сторонам, показала, що її дядько (спадкодавець) гарно ставився до відповідачки. З 2003 року проживав у селі Нове Залісся, спочатку по вул. Бахчисарайській, а останній місяць перед смертю по АДРЕСА_3 . За два-три роки перед смертю мав хворобливий вигляд, але нікому не хотів повідомляти, що хворий. Спадкодавець за станом здоров`я потребував допомоги, йому потрібно було приготувати їсти, попрати, прибрати. Пенсія у спадкодавця була мінімальна. Допомагала йому по господарству та матеріально позивачка, яка постійно до нього приїзжала, та навіть проживала у нього. Відповідачка ніколи спадкодавцю не дзвонила та ні з ким з родини не хотіла спілкуватись. У лікарню ОСОБА_3 потрапив на початку червня та, не виписуючись із лікарні помер.

У судовому засіданні, позивачка додатково зазначила, що 19.08.2003 батько запитував у відповідачки навіщо вона найняла людей для того, щоб його побили. Потім відповідачка втекла, а батька забрали у міліцію. Після цього батько боявся повертатися додому та залишився проживати у селі Нове Залісся. З 2012 року спадкодавець почав скаржитись на здоров`я та з цього року тяжко хворів. На той час батько не перебував у безпорадному стані, але у нього були приступи і йому потрібна була допомога. У 2016 році вона повідомляла відповідачку про хворобу батька, а коли батько потрапив до лікарні у червні 2020 року, вона намагалася додзвонитися до відповідачки, але телефон був поза зоною досяжності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні додатково зазначила, що про хворобу батька нічого не знала. Ій ніхто не дзвонив та нічого не повідомляв. Будь - яких осіб для того, щоб побити батька вона не наймала, а 19.08.2003 батько прийшов додому у нетверезому стані, у зв`язку з чим івиникла конфліктна ситуація.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено факт перебування ОСОБА_3 у безпорадному стані з 02.06.2020 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), але не надано доказів на підтвердження факту ухилення відповідачки від надання допомоги спадкодавцю. Перебування ж спадкодавця у безпорадному стані з 2012 року по 02.06.2020 доказами не підтверджено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першоїі інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням (ч. 1 ст. 1260 ЦК України).

Сторони у справі є дітьми спадкодавця, а отже відносяться до першої черги спадкування.

Відповідно до ч. 1, 3, 5, 6 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина 5). Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином ухилення характеризується умисною формою вини.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки, а відповідачка мала можливість її надати, проте свідомо ухилялася від обов`язку щодо її надання. Позивачка не заперечувала ту обставину, що відповідачка не була повідомлена про необхідність надання допомоги спадкодавцю у зв`язку з його хворобою.

Суд правильно зазначив, що та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення відповідачки від надання допомоги.

Так само не може бути підставою для усунення від спадщини та обставина, що відповідачка не несла матеріальних витрат на поховання батька та не цікавиться місцем його поховання, оскільки у даній категорії справ підлягають встановленню обставини, які існували за життя спадкодавця, а не після його смерті.

Суд дав належну оцінку показання свідків у сукупності з іншими доказами, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував показання свідків не можна визнати обгрунтованими.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бородяського районного суду Київської області від 02 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 22.11.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук