СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19102/20

пр. № 2-о/759/100/21

30 листопада 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Дмитришиній В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа по даній справі Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті батька.

Заяву обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_2 , померлого в 2001 році в смт. Клавдієве Бородянського району Київської області.

Заявник зазначає, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Клавдієве, Київської області та 26.11.1965 року одружився з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник зазначає, що згідно довідки Бородянського районного відділу ГУ МВС України в Київській області від 18.11.2005 року, 29.08.2001 року Бородянським РВ було виявлено труп громадянина ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 . На момент смерті її батько був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 але проживав фактично в місці свого народження за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що в той період коли було виявлено труп батька вона перебувала під наглядом лікарів у стаціонарі та не мала можливості займатися похованням батька та ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила дитину, яка постійно потребувала догляду, саме тому вона не могла всі ці роки займатися питанням встановлення факту смерті її батька.

Заявник зазначає, що на момент смерті її батька вона була одружена з ОСОБА_4 та він займався похоронами. ІНФОРМАЦІЯ_4 іі чоловік помер.

Заявник зазначає, що свідоцтво про смерть їй не було видано, так як факт смерті не був підтверджений та листом від 08.09.2020 року їй було відмовлено в реєстрації факту смерті.

Заявник зазначає, що встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть та вступу у спадщину.

Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити факт смерті її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Радянським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 28.08.1979 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Клавдієве, Бородянського району, Київської області.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його присутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини.

Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 13).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження 26.11.1965 року ОСОБА_2 , 1936 року народження уклав шлюб з ОСОБА_5 , 1941 року народження, після одруження прізвище дружини « ОСОБА_6 » (а.с. 14).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , 08.10.2019 року зареєстрували шлюб (а.с. 16).

Судом встановлено, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).

Судом встановлено, що згідно довідки Бородянського районного відділу ГУ МВС України в Київській області від 18.11.2005 року відповідно до матеріалів ЖРЗПЗ №1423 від 29.08.2001 року Бородянського РВ було виявлено труп гр.-на ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Судом встановлено, що згідно відповіді Святошинського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.09.2020 інформація про наявність актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не виявлено (а.с. 19).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до роз`яснень п. 13 зазначеної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності з ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Суд, крім іншого враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Оскільки реєстрація смерті громадянина України ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, надані заявником докази підтверджують факт смерті останнього та дозволяють встановити дату та місце смерті, реєстрація смерті особи на території України на підставі наявних у заявника медичних документів не можлива з об`єктивних причин,суд вважає можливим встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Клавдієве, Бородянського району, Київської області.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце смерті: смт. Клавдієве, Бородянського району, Київської області.

Зобов`язати Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєструвати смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та видати свідоцтво про смерть: ОСОБА_2 , який помер: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце смерті: смт. Клавдієве, Бородянського району, Київської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: Л.М. Шум