РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2021 рокуСправа №451/1810/20
Провадження № 2/451/395/21

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Войтович Н.В.,

з участю позивача, представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

11 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви від 06 вересня 2021 року, посилається на те, що на протязі значного періоду часу, між нею та її сусідом через його протиправну поведінку триває конфлікт. Даний конфлікт носить затяжний характер та триває довгий період часу. З 2013 року по 2017 рік в них були судові засідання щодо демонтажу туалету, який відповідач в 2019 році знову відновив, всупереч ДБН та приписам сільської ради. 24.10.2014 року, сусід обрізав гілля і кинув на її подвір`я, а після зауважень, нецензурно висловлювався. Крім того, він зрізав дерево позивача та пошкодив вагонку, якою оббитий її житловий будинок. 27.06.2015 року відповідач біг за позивачем з палицею в руках. Втікаючи від нього вона впала та одержала гематому на правій сідниці 13х15 см. Після чого вимушена була лікуватись в стаціонарі з 10.07 по 22.07.2015 року. 27.08.2015 року внаслідок конфлікту з відповідачем, позивач одержала розурозничнення зв`язок лівої кисті, після чого їй наклали гіпс та вона повинна була проходити лікування до 01.10.2015 року. Внаслідок даного конфлікту їй погрожували по телефону, що до неї прийде правий сектор з автоматами. Внаслідок даного конфлікту її сусід знищив їй пліт, в зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження №0000398. 01.09.2015 року відповідач побив їй фасад будинку та пошкодив черешню. 05.11.2015 року відповідач побив вагонку на її будинку. 29.10.2015 року відповідач ламав та викидав колики. 23.07.2016 року сусід її побив та завдав легких тілесних ушкоджень. Внаслідок даної події було відкрите кримінальне провадження №0000346. Таких конфліктних ситуацій на протязі 2014 - 2017 років було: 15 поданих позивачем заяв та 2 кримінальних провадження, які в подальшому були закриті. 13.05.2017 року сусід позивача ображав та нецензурно висловлювався. 18.04.2019 року чоловік позивача зробив зауваження ОСОБА_4 , що його нечистоти течуть на їхнє подвір`я, на що відповідач наніс удар лопатою чоловіку по голові. В той період відповідача, внаслідок інциденту, було притягнуто судом до відповідальності за дрібне хуліганство. 15.04.2019 року, внаслідок конфлікту відповідач висипав позивачу на голову пісок. 31.07.2019 року, відповідач будував туалет на старому фундаменті, розбив чоловіку позивача руку кельнею, оскільки внаслідок конфлікту хотів завдати йому удару по голові і той мусив захиститись від удару, закривши руками свою голову. Будівництво туалету відповідач здійснював всупереч нормам ДБН та приписам сільської ради. Станом на момент розгляду справи відповідач даних порушень не усунув. Відповідач на протязі двох років з 2017 по 2019 рік не виконував приписів сільської ради щодо облаштування рову-канави для гноївки. До 15.07.2017 року сільською радою був встановлений термін про усунення перешкод, а саме прибрати з меж клітки і перестати здійснювати стік стічних вод на територію позивача. Але даного припису відповідач не виконував. 14.05.2019 року рішенням виїздної комісії Корчинської сільської ради було зобов`язано відповідача викопати рів - канаву вздовж межі на відстані 80 см від межі для відводу нечистот. 20.05.2019 року рішенням виїздної комісії Корчинської сільської ради було зобов`язано відповідача впорядкувати свої тимчасові споруди (клітки), які знаходились на огорожі позивача. Аж після цього було облаштовано рівчак та прибрані клітки з огорожі. Фактично два роки прийшлось терпіти страждання щодо грубого порушення прав позивачів. 27.08.2020 року відповідач душив чоловіка позивача, крім того нецензурно лаявся, знищив їхню огорожу. 09.09.2020 року відповідач ставив собі ринву та пошкодив пліт позивача. Крім того, він свої підсобні приміщення побудував на відстані 30см від межі і його стічні води попадають на земельну ділянку позивача. В той же час, було рішення сільської ради до 14.08.2019 року викопати вимоги ДБН, але станом на даний час вимоги вказаного рішення відповідачем не виконано. 16.11.2020 року, коли ОСОБА_3 з чоловіком вийшла з судового засідання, яке в них було з відповідачем, той до них підійшов та сказав: «Душив, але треба було вас подушити ще 30 років тому, то я б збувся клопоту». Виконавчий комітет Корчинської сільської ради звертався до відповідача з вимогою впорядкувати ним свої тимчасові споруди, які перешкоджають у встановленні огорожі позивача. Крім того, Радехівське районне управління ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області встановило порушення ОСОБА_4 вимог «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, так як він на протязі довгого періоду часу не хоче впорядковувати вуликів, хоча позивач з 2014 року неодноразово зверталась з проханнями перемітити вулики і поставити загорожу, щоб його бджоли не попадали на подвір`я ОСОБА_3 . Таким чином, побиття позивача її сусідом завдало їй фізичний біль та страждання, вона повинна була звертатись до лікаря, проводити лікування. Протиправна поведінка сусіда, побиття ним позивача та її чоловіка, нищення їхнього майна, викликає в неї страх та тривогу за своє життя. Крім того, своєю нецензурною лайкою відповідач принижує честь та гідність позивача. При оцінці моральної шкоди позивач виходить з характеру правопорушення та навмисні дії відповідача, позбавлення її можливості спокійно жити, неможливості спокійно користуватись своїм майном та тривалості даних протиправних дій з 2014 року, які не припинились по сьогодні. Відтак, оцінює свою моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 (ІПН невідоме, НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 30000 грн моральної шкоди (а.с.3-6,81-86).

11 листопада 2020 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.71).

Відповідачем ОСОБА_4 10 серпня 2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_3 вважає безпідставними, надуманими, які не підтверджуються належними та допустимими доказами. В деліктних правовідносинах, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіюваної шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з таких елементів підстав цивільно-правової відповідальності, про шо йдеться у п.5 Постанови Пленуму виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Вважає, що позивачем не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами: 1. Факту вчинення так званих 11 протиправних діянь з його боку відносно позивача за період з 2014 -2021 року (побиття, нищення майна і т.д.); 2. В чому полягає моральна шкода для позивача у кожному з так званих 11 протиправних діянь і те, що вони (моральна шкода-протиправна поведінка) знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку між собою; 3. З яких міркувань виходив (чи виходив взагалі) позивач визначаючи розмір моральної шкоди у кожному з 11 протиправних діянь та в цілому за період з 2014 - 2021 року. З приводу долучених доказів, які на думку позивача підтверджують нанесення їй тілесних ушкоджень, пошкодження майна, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, з приводу нанесення ним тілесних ушкоджень (побиття) і що таке побиття перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з лікуванням позивача. До матеріалів справи долучено постанову про закриття кримінального провадження від 29.09.2016 року винесену слідчим СВ Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області ст. лейтенантом поліції Іванів В.Р. з якого будь-яких фактів нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу не підтверджено, а справу закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Даною постановою при збиранні доказів слідчим встановлено факт, який є одноособовою причиною всіх так званих конфліктів та неприязних відносин стосовно відповідача (дослівно): «При спілкуванні з громадянами, які проживають по сусідству, останні повідомили, що ОСОБА_3 є конфліктною громадянкою та від дачі будь-яких пояснень вони відмовляються». Надана до справи медична документація, щодо стану здоров`я позивачки вказує на її хворобу та лікування, а жодним чином не підтверджує нанесення їй тілесних ушкоджень відповідачем. Це стосується і численної переписки позивачки з Радехівським ВП Червоноградського ВП, яка теж жодним чином не підтверджує доводів позивачки щодо її побиття та не може встановлювати будь-яких фактів протиправних діянь з його боку. З приводу доказів, які стосуються матеріальної шкоди, які на думку позивача підтверджена фотографіями, зокрема фото зробленими працівниками Радехівського ВП зазначає, що фото на яких зображений елемент паркану, огороджувальної сітки, які мають пошкодження, похилене деревце на земельній ділянці можуть свідчити про наявність пошкоджень, але самі по собі не доводять обставин пошкодження паркану, огороджувальної сітки, деревця, саме ОСОБА_4 . Відповідач не є конфліктною людиною і жодної кляузи стосовно ОСОБА_3 за вказаний період не писав, на відміну від позивачки, яка пише безпідставні скарги десятками, протиправних дій не вчиняв та бажає жити в нормальних добросусідських відносинах. Однак не все залежить від нього. На підставі наведеного вважає, що будь-які підстави для покладання на нього цивільної відповідальності за моральну шкоду відсутні, а тому просить суд в позовних вимогах ОСОБА_3 відмовити повністю (а.с.77-79).

25 листопада 2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому надає свої пояснення з приводу відзиву відповідача та вважає, що ними аргументовано доведено завдання моральної шкоди діями відповідача, а відтак позовні вимоги аргументовані та надані належні та допустимі докази. Наведені факти підтверджуються не лише словами позивача, а й медичними документами, приписами органів державної влади, постановами про адміністративні правопорушення, заявами в правоохоронні органи та органи влади, висновками комісій за заявами позивача та фактичними обставинами справи. З наведених в позові порушень прав позивача, не може лише надати безпосередній запис її побиття ОСОБА_4 , але в той же час підтверджує факт такого побиття викликами поліції, медичними документами про завдання фізичних побоїв, фото з матеріалів про ушкодження майна, актами сільської ради та держпродспоживслужби. Тобто доказів достатньо, щоб встановити порушення, вчинені відповідачем (а.с.99-106).

Позивач в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Просила ухвалити рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, оскільки моральна шкода позивачу була завдана, що підтверджується неодноразовим виїздом поліції на місце подій, фіксацій порушень, тривалість конфліктів, яке призводить до ушкодження здоров`я. Існує взаємозв`язок між конфліктами і діями відповідача, а саме нищення майна, порушення норм по будівництву, порушення норм утримання бджіл, що в свою чергу призводить до моральних страждань. Позивач весь час страждає від дій відповідача, хоч вона жодних провокацій не вчиняє по відношенні до нього.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позовну відмовити, так як позивачем не доведено позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено наявність вини відповідача, протиправність його діяння та причинний зв`язок між ними.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також, згідно до вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобо встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» від 6.09.2005 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 ст.11 ЦК України).

Згідно з приписами частин 1 та 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень частини 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з приписами частин 1 та 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Нормами ст.78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Приписами ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивачка звернулась до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, матеріальними збитками та захистом честі і гідності.

Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку із конфліктами з відповідачем, пошкодженням її майна, а також через чіпляння відповідача до неї та її чоловіка, через що вона боїться сама виходити у двір.

Водночас, сторона відповідача, аргументуючи необґрунтованість поданого позову, покликається на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій відповідача та понесених позивачем, через дії відповідача, душевних страждань.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Суд зауважує, що стороною позивача на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, надано копії заяв, відповідей, висновків, звернень, пояснень (а.с.7-65).

Водночас, жодних доказів протиправності поведінки відповідача та зазнання позивачкою, у зв`язку з такими протиправними діями, душевних страждань, матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на право, яким наділена позивачка, щодо звернення до органів державної влади та місцевого самоврядування із заявами, скаргами тощо і ці органи, в силу своїх повноважень, у разі наявності для цього обґрунтованих підстав зобов`язані перевірити викладені у зверненнях обставини. Позивач скористалася таким правом, навівши у заявах до компетентного органу суб`єктивне бачення тих обставин, які, на її думку, мали місце.

Компетентний орган провів відповідну перевірку, за наслідками якої не виявив порушень у діях (бездіяльності) відповідача.

Таким чином, суд доходить переконання, що у діях відповідача відсутня протиправність дій стосовно позивачки і докази протилежного судом не здобуто. Також, суду не доведено належними та допустимими доказами того, що позивачка внаслідок дій відповідача зазнала душевних страждань і що глибина цих страждань була такою, що дає підстави стверджувати про завдання їй моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Згідно з ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, у разі відмови в задоволенні позову, судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 15-16, 317-319, 376, 386, 391 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 1 грудня 2021 року.