Справа № 285/3447/21
провадження у справі № 2/0285/864/21
17 листопада 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………………..Літвин О. О.,
секретаря………………….……………Клечковської М. М..,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом виконавчого комітету, як органу опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, в інтересах неповнолітньої дитини,
третя особа ОСОБА_2 ,
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з неї аліменти на користь дівчинки в твердій грошовій сумі в розмірі 1197 грн. 50 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , однак не виконує жодного з покладених на неї законом батьківських обов`язків, не хоче піклуватися про доньку, не виявляє зацікавленості щодо її виховання та розвитку, матеріально не утримує, не піклується про стан її здоров`я, не вжила заходів щодо повернення доньки із сім`ї патронатного вихователя, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник органу опіки в письмовій заяві до суду просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не прибула, про дату слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України).
Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СКУ, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.
Відповідно до рішень виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради та договору про патронат над дитиною, Надійка з квітня 2021 року влаштована в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_2 , ІІІ особи по справі.
Відповідачка зареєстрована по АДРЕСА_1 . Працівниками сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей протягом останніх двох років відвідувалась ОСОБА_1 за місцем свого проживання та актами обстеження матеріально-побутових умов встановлено, що в будинку антисанітарні умови, відсутня чиста білизна, помешкання не опалюється та відключене від енергопостачання.
За період проживання разом із матір`ю неповнолітня ОСОБА_3 систематично пропускала уроки без поважних причин, мала неохайний вигляд, з приводу чого директор Новоград-волинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 неодноразово звертався до служби у справах дітей з метою проведення перевірки та профілактично-роз`яснювальної роботи з батьками дівчинки.
У своєму висновку від 09.06.2021 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її дитини ОСОБА_3 .
Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів дитини щодо її права на материнське піклування.
Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 Закону України "Про охорону дитинства").
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів.
Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них.
Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя своєї дитини на державу та інших осіб, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками.
Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відповідачки - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України).
Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України).
Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, реалізує його в одному із положень ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років: з 01.07.2021 - 2 510 гривень.
Відповідачка є здоровою, працездатною особою 49 років; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає жодної участі у вихованні неповнолітньої дитини та не створює будь-яких умов для її розвитку і життя; поважних причин, що унеможливлюють надання нею матеріальної допомоги на момент розгляду справи не існує, відтак вона спроможна сплачувати аліменти.
Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів ОСОБА_3 , враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; обов`язок матері брати участь у забезпеченні благополуччя своєї дитини, - суд приходить до висновку, що відповідачка в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позові. Така сума є реальною, не поставить ОСОБА_1 у матеріальне становище значно гірше від положення дитини, відповідатиме, як інтересам останньої, так і матеріальному становищу тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 29.06.2021.
Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 1 816 грн. (по 908 грн. за кожну вимогу).

Керуючись статями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 України ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

аліменти на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в твердій грошовій сумі розмірі 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

починаючи стягнення з 29 червня 2021 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 816 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині - в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 26 листопада 2021 року.

Головуючий суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин