Ухвала

01 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 211/5518/18-ц

провадження № 61-14894св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 26 квітня 2019 року у складі судді Строгової Г. Г. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області

від 26 квітня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 6.3 договору про встановлення емфітевзису

від 17 жовтня 2018 року, який укладений між ОСОБА_1

та ОСОБА_2 , яким встановлено, що у випадку, якщо

на законодавчому рівні буде знято мораторій на продаж землі, що надасть право на відчуження земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 4,1346 га, кадастровий номер 0:01:041:0001, розташованої на території Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, власник земельної ділянки зобов`язується продати цю земельну ділянку землекористувачу

на запропонованих землекористувачем умовах та у визначений землекористувачем строк, або іншим способом здійснити відчуження земельної ділянки на користь землекористувача у визначеному землекористувачем порядку, про що укласти відповідний договір.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року

у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19) та від 16 червня

2020 року у справі № 145/2047/16 (провадження № 14-499цс19), а також

у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду

від 06 березня 2019 року у справі № 145/374/17 (провадження

№ 61-46341св18) та від 22 березня 2019 року у справі № 394/559/17 (провадження № 61-44351св18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції

та ухвалити нове судове рішення, яким визнати недійсним договір емфітевзису від 17 жовтня 2018 року повністю.

У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає,

що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Крім того, ОСОБА_4 разом із касаційною скаргою було подано клопотання про розгляд справи у судовому засідання з викликом сторін.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом

не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засідання

з викликом сторін слід відмовити, оскільки суд касаційної інстанції

не знаходить для цього підстав і потреби у наданні пояснень немає.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто

не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те,

що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцять статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засідання з викликом сторін відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину призначити до розгляду

в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович