Справа №201/6368/21
Провадження № 2/201/2747/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого-судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ФОП ОСОБА_2 про визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди (а.с.№4-9).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.07.2021р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№4).

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 24.06.2021р. була задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви (а.с.№7-9 цивільної справи № 201/6240/21).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 05.07.2019р. він уклав з відповідачем договір-замовлення на виготовлення, продаж та установку намогильної споруди на Запорізькому кладовищі у м. Дніпрі, на могилі дружини позивача ОСОБА_3 . Позивачем були внесені кошти відповідачу у розмірі 13 000грн., як аванс. Виконуючи замовлення, в липні 2019р. відповідач прибрав з могили дерев`яний хрест та земляний пагорб і забетонував площадку. Також відповідачем були встановлені постамент для майбутнього пам`ятника, горизонтальна плита, а також відповідач уклав навкруги по периметру світлу плитку. Після цього, роботи на могилі відповідачем безпідставно були припинені. Оскільки відповідач належним чином умови замовлення не виконав, позивач в серпні 2019р. звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним припинення виготовлення та встановлення пам`ятника на могилі. Також позивач самостійно в липні 2020р. замовив у іншого майстра табличку з портретом дружини та її даними, після чого встановив їх на тумбу, і вид могили значно став кращим. 20.06.2021р. після відвідування кладовища, позивач виявив, що ОСОБА_2 прибрав з могили тумбу, табличку та інше, а плитку, яка викладена по периметру, він замінив на більш темну. Такі дії відповідача позивач розцінює, як намагання встановити інший пам`ятник, який не відповідає тому, що був замовлений. Хто замовив цей пам`ятник, коли і чому, позивач не знає, звертатися до відповідача не бачить сенсу, оскільки між сторонами напружені стосунки. Такі безпідставні, протизаконні дії відповідача викликали у позивача значне хвилювання та переживання та завдали значну моральну шкоду, яку відповідач має відшкодувати згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживача» та ст.ст. 16, 23, 280, 1167, 1172 ЦК України. Просив визнати дії відповідача на могилі дружини позивача ОСОБА_3 безпідставними, неправомірними, зобов`язати привести могилу в первинний стан, встановити тумбу для пам`ятника, горизонтальну плиту, табличку з фото померлої та її даними, тобто поновити становище, яке існувала до того, а також заборонити відповідачу проводити на могилі роботи, які не передбачені замовленням від 05.07.2019р. Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000грн. + 100грн. за кожний наступний день, починаючи з 28.06.2021р. і до винесення рішення суду (встановлення могили в її попередньому, нещодавньому стані, якщо це буде раніше).

18.08.2021р. представник відповідача - адвокат Погрібною О.А. (діє на підставі ордеру від 13.08.2021р. - а.с.№18), в наданому відзиві просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилалася, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.05.2020р. встановлено, що договір між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 05.07.2019р. був розірваний, та правові наслідки за цим правочином не виникли, оскільки ФОП ОСОБА_2 фактично не виконувалось замовлення ОСОБА_1 . На теперішній час між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні будь-які зобов`язання, а тому вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

12.11.2021р. представник відповідача надала письмові пояснення, в яких зазначила, що на сьогоднішній день між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 діє правочин від 18.09.2019р., на підставі якого останнім вчиняються дії щодо встановлення пам`ятника на могилі ОСОБА_3 (а.с.№44-46).

23.07.2021р. до суду надійшла заява (клопотання) позивача, в якому він просив: витребувати у КП «Ритуальна служба» інформацію стосовно того, хто, коли та на підставі чого проводив роботи на могилі ОСОБА_3 та які саме роботи; ознайомитись з матеріалами цивільної справи №201/6240/21 та долучити її до його позову; провести огляд могили ОСОБА_3 ; витребувати з суду докази, а саме матеріали цивільних справ №201/13920/19, 201/840/20 та 201/3113/20; винести окрему ухвалу та надіслати її до правоохоронних органів для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст.ст. 190, 297, 358, 382 КК України.

Враховуючи предмет та підстави позову в даній цивільній справі, а також керуючись ст.ст. 11, 12, 13 ЦПК України з урахуванням належності, допустимості, достовірності і достатності доказів (положення ст.ст.77-80 ЦПК України), які необхідні для розгляду даної цивільної справи, суд вважав за необхідне частково задовольнити заяву (клопотання позивача) та ознайомитись в ЄДРСР з постановами Дніпровського апеляційного суду від 11.02.2021р. по цивільній справі № 201/13920/19, від 26.05.2020р. по цивільній справі № 201/840/20, від 15.10.2020р. по цивільній справі № 201/3113/20 та долучити ці постанови до матеріалів цивільної справи № 201/6368/21. В задоволенні іншої частини заяви ( клопотання) про витребування доказів слід відмовити, оскільки в матеріалах справи наявна достатня кількість доказів для вирішення спору по суті з урахуванням принципу доказування, встановленого ст. 80 ЦПК України). Задовольняючи частково клопотання позивача, суд також виходив з того, що в порушення п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України позивачем не надано доказів неможливості самостійно отримати від КП «Ритуальна службу» зазначеної в клопотанні інформації.

Матеріали цивільної справи № 201/6240/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви були долучені до матеріалів цивільної справи № 201/6368/21.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін у сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.05.2020р. у справі № 201/840/20 встановлено, що 05.07.2019р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір (замовлення без номеру) на виготовлення, продаж та встановлення намогильної споруди на могилі померлої дружини - ОСОБА_3 . Вартість послуг за замовленням становила 26 500 грн.

Також було встановлено, що договір між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був розірваний, оскільки він був укладений у формі замовлення, шляхом попередньої оплати за послуги, у зв`язку з чим зобов`язання сторін припинилися на підставі ст. 653 ЦК України (а.с.№47-50).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2020р. у цивільній справі № 201/13920/19 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним замовлення від 05.07.2019р. на виготовлення, продаж та встановлення намогильної споруди та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в якому він просив визнати, що свідоцтво про поховання його дружини ОСОБА_3 , знаходиться у ОСОБА_4 неправомірно та зобов`язати повернути його ОСОБА_1 , було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.02.2021р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2020р. залишено без змін (а.с.№54-57).

Дніпровським апеляційним судом під час розгляду справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 фактично не виконувалося замовлення ОСОБА_1 від 05.07.2019р. та в подальшому вказане замовлення (договір) було розірвано (а.с.№56).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2021р. по цивільній справі № 201/9774/19 було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 (третя особа - ОСОБА_4 ) про захист прав споживача, визнання неправомірними дій щодо неправомірного невиконання в обумовлені терміни договору замовлення від 05.07.2019р., і укладення іншого договору від 18.07.2019р. з іншою особою стосовно цієї ж могили, та зобов`язання виконати спірне замовлення, відшкодування моральної шкоди (а.с.№62-66).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.09.2021р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2021р. було залишено без змін (а.с.№67-69).

Отже, на сьогоднішній день єдиним діючим договором, предметом якого є виконання дій на могилі ОСОБА_3 , є договір про виготовлення та встановлення намогильної споруди від 18.07.2019р., укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 (а.с.№45-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту порушеного права, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою, позивач просив визнати дії відповідача на могилі дружини позивача ОСОБА_3 безпідставними, неправомірними, зобов`язати привести могилу в первинний стан, встановити тумбу для пам`ятника, горизонтальну плиту, табличку з фото померлої та її даними, тобто поновити становище, яке існувала до того.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачі здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.02.2021р. у цивільній справі № 201/13920/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним замовлення на виготовлення, продаж та встановлення намогильної споруди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, встановлено (а отже в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню), що ФОП ОСОБА_2 фактично не виконував замовлення ОСОБА_1 від 05.07.2019р., тобто відповідачем не вчинялись будь які дії на могилі ОСОБА_3 (а.с.№54-57).

В постанові Дніпровського апеляційного суду у справі № 201/840/20 від 26.05.2020р. також встановлено, що позивач вказує, і відповідач цього не спростовує, що замовлення виконане не було (а.с.№47-50).

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо зобов`язання відповідача привести могилу в первинний стан (встановити тумбу для пам`ятника, горизонтальну плиту, табличку з фото померлої та її даними, поновити становище, яке існувала до того), оскільки жодні з цих дій відповідачем на виконання замовлення від 05.07.2019р., укладеного з ОСОБА_1 , не вчинялися.

Що стосується позовних вимог позивача в частині заборони відповідачу проводити на могилі роботи, не передбачені замовленням від 05.07.2019р., то в задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 653 ЦК України у зв`язку з розірванням договору (замовлення) від 05.07.2019р. будь-які зобов`язання сторін припинилися.

При цьому, існують інші зобов`язання між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 , які виникли на підставі договору про виготовлення та встановлення намогильної споруди від 18.07.2019р., який є діючим, у встановленому законом порядку недійсним (нікчемним) визнаний не був, і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2021р. по цивільній справі № 201/9774/19 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо укладення договору від 18.07.2019р.

Враховуючи положення ст. 627 ЦК України щодо свободи договору, а також положення ст.ст. 629, 631 ЦК України щодо обов`язковості його виконання сторонами у обумовлені строки, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача та заборони відповідачу проводити на могилі ОСОБА_3 роботи, не передбачені замовленням від 05.07.2019р.

Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000грн. + 100грн. за кожний наступний день, починаючи з 28.06.2021р. і до ухвалення рішення суду (встановлення могили в її попередньому, нещодавньому стані, якщо це буде раніше), то в їх задоволенні також слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, від 31.03.1995р. № 4, роз`яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказів на підтвердження порушень прав позивача з вини відповідача ФОП ОСОБА_2 , спричинення ним моральної шкоди, позивачем суду не надано і у задоволенні вимог позивача в частині визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено, а тому в задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити.

Підстав для застосування положень ст. 1172 ЦК України не має, оскільки під час розгляду справи не встановлено завдання позивачу шкоди працівником юридичної або фізичної особи.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

В частині вимог заяви (клопотання) від 23.07.2021р. про постановлення окремої ухвали щодо притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст.ст. 190, 297, 358, 382 КК України за шахрайство, наругу над могилою, підробку договору від 18.07.2019р., умисне невиконання ухвал суду від 06.09.2021р. та 24.06.2021р., також слід відмовити, оскільки відсутні підстави, які передбачені ч. 1 ст. 262 ЦПК України. Під час вирішення спору судом не встановлено порушення відповідачем ФОП ОСОБА_2 вимог чинного законодавства.

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 24.06.2021р. була задоволена заява ОСОБА_1 від 23.06.2021р. про забезпечення позову до подачі позовної заяви (а.с.№7-9 цивільної справи № 201/6240/21), а саме суддею були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони ФОП ОСОБА_2 здійснювати будь-які роботи на могилі ОСОБА_3 , окрім виконання замовлення від 05.07.2019р.

Подаючи 29.06.2021р. позовну заяву до ФОП ОСОБА_2 про визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, позивач зазначав, що 23.06.2021р. звернувся із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви та результат йому не відомий.

Відповідно до положень ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Приймаючи до уваги, що даним рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відсутні підстави для подальшого вжиття заходів забезпечення позову за ухвалою судді Федоріщева С.С. від 24.06.2021р. по цивільній справі № 201/6240/21, отже такі заходи слід скасувати.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , який був звільнений від сплати судового збору при подачі на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсувати ці судові витрати у розмірі 1 816грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.15,16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4 ст. 82, ст.ст. 89, ч.6 ст. 141, ч. 9 ст. 158, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання дій безпідставними, неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, вжиті ухвалою судді Федоріщева С.С. по цивільній справі № 201/6240/21, які полягають у забороні фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 здійснювати будь-які роботи на могилі ОСОБА_3 , окрім виконання замовлення від 05 липня 2019 року - скасувати в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.