ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 червня 2021 року м. Чернівці

справа № 717/930/19

провадження №22-ц/822/645/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: приватні нотаріуси Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко Марина Олександрівна та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі Тзов ФК «Форінт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м. від 04.12.2015, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №12376570 від 04.12.2015р. за ОСОБА_2 , на нежитлову будівлю (конюшню) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за № 15873195 від 09.08.2016р. за ОСОБА_3 на нежитлову будівлю (конюшню) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ ФК «Форінт» судовий збір в сумі 3842,00 грн.

ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2021 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 26 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2021 року.

02 червня 2021 року ТзОВ ФК «Форінт» подало до Чернівецького апеляційного суду заяву, в якій просить апеляційний суд забезпечити позов шляхом:

накладення арешту на нежитлову будівлю (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20;

заборони державним, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим суб`єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень по відношенню до об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що апелянт ОСОБА_3 , який є власником нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , під час судового засідання у суді першої інстанції та з`ясування думки учасників справи під звукозапис, що проводився у судовому засіданні, висловив свою думку відносно поданого позову та не заперечував проти його задоволення, а також покладався на думку суду в даній справі. Проте після ухвалення рішення, ОСОБА_3 змінив свою думку відносно даного позову та подав на вказане рішення апеляційну скаргу.

Такий збіг обставин є підставою для необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так як ставить під сумнів подальшу поведінку ОСОБА_3 в частині укладення ним правочинів з відчуження зазначеного приміщення на користь третіх осіб під час розгляду зазначеного спору в суді.

Вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження спірного майна може зробити неможливим, або значно утруднити виконання рішення суду, а для цього необхідно виключити найменшу можливість такого утруднення.

Апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Апеляційним судом встановлено, що в позовній заяві товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» просило:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м. від 04.12.2015, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М.;

- скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за №12376570 від 04.12.2015 за ОСОБА_2 , за №1573195 від 09.08.2016 за ОСОБА_6 .

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позов

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами існує спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м. від 04.12.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто предметом спору є правомірність укладення договору купівлі-продажу вказаного майна, яке належало на праві власності боржнику ОСОБА_1 та було ним відчужене під час виконання рішення про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, тому колегія суддів вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти всі обставини, які мають значення для справи, встановлення яких необхідне для вирішення спору по суті.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.

Однак обраний заявником вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки такий спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння майном.

Водночас колегія суддів вважає за доцільне конкретизувати обраний заявником вид заходу забезпечення позову у вигляді заборони державним, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, іншим суб`єктам державної реєстрації проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень по відношенню до об`єкта нерухомого майна.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Серед передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України видів забезпечення позову, такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріли справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи позивача не містять достатніх даних.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, предмета спору, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін, достатнім для забезпечення позову у даному випадку є такий вид забезпечення позову як заборона відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження нежитлової будівлі (конюшні) по АДРЕСА_1 , площею 312,1 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20.

Виконання ухвали доручити Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради (м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 7).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак