УХВАЛА

Про відмову у відкритті провадження у справі

23.11.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою, поданою представником заявника ОСОБА_1 адвоката Борецького Володимира Володимировича, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 року адвокат Борецький В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіологічного контролю в період з 28.10.1983 року по 30.11.1992 року у смт Пісківка Бородянського району (на даний час Бучанського) Київської області.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, проте уповноважені особи управління просили надати довідку, яка підтверджує її проживання на території зони посиленого радіологічного контролю в період з 01.05.1986 року по 01.11.1992 року. Вказані відомості вона надати не має можливості, оскільки в Пісківській територіальній громаді відсутні вказані відомості у зв`язку з тим, що балансоутримувач не здійснив передачу карток чи будь-яких інших архівних даних, які містять відомості про реєстрацію проживання ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено наступне.

Відповідно ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України "Просудоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що можуть встановлюватися в судовому порядку, визначено в частині першій статті 315 ЦПК України. Разом із тим, як вбачається з частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і прийнятим на підставі цього Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 11.07.2018 № 551 (далі за текстом- Порядок) (п.13), спірні питання щодо визначення статусу осіб, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.

При цьому документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Посвідчення (п.2 Порядку).

Крім того, зі змісту п.11 Порядку випливає, що посвідчення зазначеним категоріям осіб видаються на підставі довідки встановленого зразка.

Тобто, видача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, яке є підставою для надання пільг, передує видача довідки встановленого зразка про проживання на радіоактивно забрудненій території.

В даному випадку заявниця пов`язує необхідність встановлення даного факту саме із видачею такої довідки.

При вирішенні питання про прийняття до провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №162/760/17.

Заявницею не зазначено доказів на підтвердження визначальної в даному випадку обставини, а саме, з настанням яких правових наслідків пов`язується необхідність встановлення даного факту.

За умови визначення статусу заявниці як потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням встановленого зразка, видача довідки про проживання на території радіоактивного забруднення правового значення не має.

Законом передбачено позасудовий порядок установлення юридичного факту проживання осіб на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на територіях радіоактивного забруднення, для встановлення якого передбачений позасудовий порядок, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись статями 293, 315 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Борецького Володимира Володимировича, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька