Справа № 752/4722/21
Провадження № 2/752/5392/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 квітня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 був лізингоодержувачем транспортного засобу Merceses-Benz ML320, державний номерний знак НОМЕР_1 , за договором фінансового лізингу № К2 00А5 від 03 серпня 2016 року, а після виплати всіх лізингових платежів ОСОБА_1 зареєстрував даний транспортний засіб на своє ім`я, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після отримання транспортного засобу за договором фінансового лізингу № К200А 5 від 03 серпня 2016 року ОСОБА_1 , зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб, та особи як подружжя почали разом сплачувати лізингові платежі за цим договором та використовувати отриманий автомобіль в інтересах сім`ї. Так, подружжя вирішило використовувати цей транспортний засіб у здійсненні господарській діяльності дружини, яка зареєстрована як ФОП.

У відповідності до п. 3.8 договору фінансового лізингу № К200А5 від 03 серпня 2016 року ОСОБА_1 , як лізингоодержувачу, надано право передавати третім особам предмет лізингу, тому останній передав своїй дружині ОСОБА_2 , транспортний засіб для організації надання послуг з прокату. За договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

ОСОБА_2 є зареєстрованою ФОП, одним із видів діяльності є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів (код КВЕД 77.11).

ФОП ОСОБА_2 була затверджений типова форма договору прокату автомобіля та розміщена оголошення на торговому майданчику ОLХ про надання автомобіля в прокат.

Наприкінці березня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до ФОП ОСОБА_2 з приводу прокату транспортного засобу - автомобіля Merceses-Benz ML320 та 20 березня 2019 року автомобіль був наданий ОСОБА_3 в прокат, про що був укладений договір прокату від 20 березня 2019 року та акт приймання об`єкту прокату від 20 березня 2019 року.

Згідно акту приймання об`єкту прокату від 20 березня 2019 року сторонами було засвідчено, що об`єкт прокату переданий ОСОБА_3 в технічно справному стані, без ознак забруднення його кузова та/або салону та повністю спорядженим (заправленим) відповідними паливо-мастильними матеріалами.

05 березня 2020 року ФОП ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 був здійснений огляд транспортного засобу на предмет справності об`єкту прокату. В результаті огляду було виявлено, що автомобіль не заводиться, кузов та салон був забруднений. Тому було вирішено евакуювати автомобіль на станцію технічного обслуговування «Майстер Сервіс» для діагностування та проведення ремонтних робіт.

У зв`язку з тим, що несправності автомобіля відбулися безперервного користування ОСОБА_3 через недбале користування та невиконання взятих на себе зобов`язань за договором прокату від 20 березня 2019 року, вбачається що саме відповідач має відшкодовувати шкоду (збитки), які понесені позивачем для відновлення належного технічного стану об`єкта прокату.

Загальний розмір завданої шкоди становить 28 572,42 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь шкоду у розмірі 28 572,42 грн в рівних частинах та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач про дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судового повідомлення про відкриття провадження у справі у спосіб, передбачений ЦПК України. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач відзив та інші заяви з процесуальних питань на позовну заяву не подав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що транспортний засіб Merceses-Benz ML 320, 1999 року випуску, був предметом договору фінансового лізингу № К 200А5 від 03 серпня 2016 року, укладеного між лізингодавцем в особі ТОВ «Автокредит плюс» та лізингоодержувачем ОСОБА_1 .

Відповідно до умов публічного договору про надання фінансового лізингу № 12/03/215 від 12 березня 2015 року, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Автокредит плюс», лізингодавець надає свою згоду лізингоодержувачу на передачу ним предмету лізингу в оренду третім особам на умовах цього договору. При цьому, договір оренди предмету лізингу, повинен містити застереження, що лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах фінансового лізингу, а також праві лізингоодержувача про дострокове розірвання договору оренди та обов`язки орендаря передати предмет лізингу лізінодателю в момент и?ого вимоги. Укладення лізингоодержувачем договору оренди на інших умовах, не є згодою лізингодавця про передачу предмета лізингу в оренду третім особам (а.с. 80-95).

20 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 302 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 78).

Відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань від 13 січня 2016 року, ОСОБА_2 зареєстрована як ФОП, яка здійснює посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації з 30 грудня 2015 року (а.с. 76-77).

14 січня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду, якою засвідчено, що предмет лізингу - транспортних засіб Merceses-Benz ML 320, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , передано ФОП ОСОБА_2 для організації діяльності ФОП, яка полягає у наданні послуг з прокату. Поряд із цим, ОСОБА_2 повідомлено, що зазначений транспортних засіб є предметом лізингу за договором фінансового лізингу № К 200А5 від 03 серпня 2016 року.

20 березня 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладеного договір прокату транспортного засобу, предметом якого є передача наймодавцем наймачу у платне строкове користування транспортних засіб Merceses-Benz ML 320, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з укомплектованими додатковими обладнаннями відповідно до переліку зазначеного договорі (а.с. 96-100).

Того ж дня, сторони підписали акт приймання об`єкта прокату наймачем від наймодавця до договору прокату транспортного засобу від 20 березня 219 року та транспортний засіб Merceses-Benz ML 320, 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_4 на умовах визначених договором прокату (а.с. 101).

05 березня 2020 року ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склали акт огляду транспортного засобу Merceses-Benz ML 320 за договором прокату від 20 березня 2019 року, яким засвідчили що транспортних засіб, що знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не заводиться, сам автомобіль та його салон забруднені, обладнання, яким був укомплектований автомобіль в наявності.

Відповідно до зазначеного акту, було прийнято рішення евакуювати транспортний засіб на станцію технічного обслуговування для встановлення причин несправності.

Під час діагностики автомобіля на станціях технічного обслуговування, був встановлений розмір проведення ремонтних робіт, запчастин та паливно-мастильних матеріалів, якій відповідно до розрахунку наданого позивачами складає 28 572 (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 42 копійки (а.с. 123).

На думку позивачів, у зв`язку з встановленою несправністю, яка булу допущені наймачем в період тривалого та безперервного користування транспортним засобом, вставлений розмір матеріальною шкоди має бути відшкодованих за рахунок відповідача.

ФОП ОСОБА_2 було направлено на адресу ОСОБА_3 повідомлення про розірвання договору прокату з 12 березня 2020 року, а також про відшкодування понесених збитків у зв`язку з відновленням технічного стану автомобіля.

За твердженням позивачів, відповідач ніяк не зреагував на це повідомлення, перестав виходити на зв`язок. Добровільно врегулювати питання відшкодування шкоди сторонам не вдається.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з визначення норми статті 1166 ЦК України та загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, обов`язком позивача у справах такої категорії є доведення наявності майнової шкоди та її розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача та настанням такої шкоди, а відповідача доведення відсутності своєї вини у її спричиненні.

У відповідності до статей 798-805 ЦК України передбачений спеціальний порядок передачі в найм (оренду) транспортного засобу. Тобто, передача в найм (оренду) транспортного засобу передбачена спеціальною нормою цивільного законодавства.

Згідно з вимогами частини другої статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 договори найму або позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремих частин) строком на три роки і більше, а також договори найму (оренди) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Договори про найм (оренду) або позичку транспортного засобу посвідчуються нотаріусами незалежно від місця їх реєстрації.

Так, глава 58 ЦК України «Найм (оренда)» розташована за таким принципом: спочатку визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму, як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та обов`язки сторін, а потім - спеціальні правила, які стосуються лише окремого різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму (оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними правилами не встановлено інше.

В силу вимог статті 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб.

Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (частина перша статті 798 ЦК України).

Відповідно до статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору, він вважається нікчемним та не породжує правових наслідків.

Таким чином, законодавець ввів спеціальну норму нотаріального посвідчення договору найму (оренди), якщо він стосується транспортного засобу, коли однією стороною такого договору є фізична особа.

Аналізуючи форму укладення вказаного договору та його умови, вбачається, що між позивачем та відповідачем фактично був укладений договір оренди транспортного засобу, який нотаріально посвідчений не був, хоча одна із сторін була фізична особа, тому такий договір в даному випадку не породжує для відповідача обов`язку відшкодовувати зазначену позивачем шкоду.

При цьому, суд не приймає доводи позивачів, що зазначені погіршення технічного стану транспортного засобу відбулись саме внаслідок прямих дій відповідача, які виражались у недбалому користуванні, а не були наслідком фізичного зносу під час його експлуатації, оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачами не надано доказів.

Частиною другою статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини заподіювана шкоди, це означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Верховний Суд України у своїй постанові від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 вказав, що аналіз норм статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

За встановлених судом обстави, відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи те, що позивачам в позові відмовлено, а тому відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону позивачів.

На підставі викладеного, керуючись статями 10-13,76-81,89, 158, 264-265 ЦПК України, статтями 220, 787, 1166 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач-1: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач-2: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2021 року.

Суддя І.А. Кахно