РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 жовтня 2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про звільнення спадкового майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений 19.07.2005 року, який зареєстрований 19.07.2005 року реєстратором Херсонської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису в спеціальному розділі2197438, який виник на підставі постанови про арешт майна боржника Комсомольського відділу державної виконавчої служби Херсонського міського управління юстиції ВП №АА333154 від 08.07.2005.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що чоловіку позивача на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1975 року належить 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. У визначений законом строк позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки на майно її чоловіка накладено арешт. Позивач звернулась до відповідача з заявою про скасування арешту, їй рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту. Оскільки позивач не має можливості скористатися своїми майновими правами та прийняти спадщину після смерті чоловіка, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги просила задовольнити.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, представник відповідача повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцем його знаходження. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

27.10.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка незаборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно договору купівлі-продажу від 07.05.1975 року, ОСОБА_2 належить 30/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 11 січня 1974 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Херсона.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14.06.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_2 відкрита спадкова справа №14/2018, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №51546665 від 11.04.2018 року.

04.03.2019 року позивач звернулася до ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні з заявою про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна боржника.

23.05.2019 року отримано відповідь, згідно якої, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень (Наказ Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5 «Про затвердження положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень») встановлено, що на виконанні у відділі виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 не перебувало та не перебуває. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 (який діяв до 07.06.2017 року), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З роки. Відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки.

Якщо виконавче провадження і перебувало на виконанні у відділі в паперовому вигляді до вступу в силу Наказу Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року № 43/5 «Про затвердження положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», введення такого реєстру в дію та внесення до нього відповідної інформації, виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно положень «Інструкції з організації примусового виконання рішень», державний виконавець здійснюючи свої повноваження приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів в рамках діючого виконавчого провадження. Станом на 23.05.2019 року відсутня інформація щодо законних підстав про зняття арешту, та роз`яснено право звернутись до суду із заявою про зняття арешту з майна.

Таким чином, матеріали виконавчих проваджень знищено, відомості щодо зняття арешту відсутні, що унеможливлює захист права позивача на майно.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження.

В зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, про що зазначено у листі відповідача, в рамках якого було накладено арешт на 36/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника.

Згідно з ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч.5ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Суду не надано доказів, що на теперішній час пред`явленні до виконання виконавчі документи. З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту.

У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як він як єдиний спадкоємець власника майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися майном на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на законних підставах, які не суперечать законодавству України має право зняти накладений арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За таких обставин, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 90, 235, 258, 263-265, 268, 273, 279ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про звільнення спадкового майна з-під арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме на 36/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 постановою державного виконавця ДВС у Комсомольському районі м. Херсона про арешт майна боржника серії АА №333154 від 08.07.2005 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю.М. Єпішин