ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №588/1283/20

Номер провадження 22-ц/816/189/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Мальченком Денисом Володимировичем, на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 03 грудня 2020 року, ухваленого у складі судді Огієнка О.О. у м. Тростянець Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Тростянецького нотаріального округу Сумської області Гребіник Олександр Дмитрович про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є двоюрідною бабусею позивачки, що встановлено рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 травня 2020 року.

Після смерті ОСОБА_2 позивачка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління майном померлої.

У кінці 2019 року ОСОБА_1 дізналась, що за ОСОБА_2 рахується земельна частка (пай), і 06 серпня 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Гребіника О.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, з огляду на відсутність у заявниці правовстановлюючих документів. Сертифікат на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не зберігся.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, розміром 4,54 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що належала члену САПТЗ "МАЯК" ОСОБА_2 на підставі рішення Тростянецької районної державної адміністрації від 18 червня 1996 року № 363 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0066926.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу через свого представника, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення безпідставно не застосував положення п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та норми Книги шостої цього кодексу, оскільки спадкові правовідносини виникли з моменту смерті ОСОБА_2 - 07 березня 1997 року, але продовжують існувати і на сьогоднішній день. З огляду на те, що спадкоємці першої - четвертої черги відсутні, заповіт ОСОБА_2 не складала, ОСОБА_1 є єдиним її спадкоємцем за законом, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України має право на спадкування спірної земельної частки (паю).

Письмових відзивів на апеляційну скаргу учасники справи у встановлений апеляційним судом строк не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до законодавства чинного на час відкриття спадщини позивачка не належала до кола спадкоємців за законом, тобто права на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в силу закону у неї не виникло.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що відповідає фактичним обставинам справи, зроблений з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконкомі Боромлянської сільської ради не посвідчувався (а.с. 12, 13).

На підставі розпорядження Тростянецької державної адміністрації №363 від 18 червня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано сертифікат серія СМ №0066926. Сертифікат зареєстрований за № 813 від 29 липня 1996 року та видано. Розмір земельної частки (паю) складає 4,54 умовних кадастрових гектарів. В електронній базі та в книгах реєстрації актів на право приватної власності на землю, на право власності на земельну ділянку, на ім`я ОСОБА_2 , факту реєстрації державного акту не встановлено (а.с.11).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 21 травня 2020 було встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Боромля Тростянецького району Сумської області є двоюрідною бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Приватний нотаріус Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник О.Д. постановою від 06 серпня 2020 року відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Тобто відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не

змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР).

Відповідно до положень статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. ст. 529-530 ЦК УРСР).

Строк прийняття спадщини, визначений частиною 2 статті 549 ЦК УРСР, становить шість місяців.

Враховуючи, що днем відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 - є 07 березня 1997 року, шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився у вересні 1997 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР, у редакції чинній на часвідкриття спадщини.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 доводиться спадкодавцю ОСОБА_2 двоюрідною онукою (а.с. 9).

Відповідно чинного на час відкриття спадщини матеріального закону двоюрідні онуки до кола спадкоємців за законом не належили, тому твердження позивачки про те, що вона прийняла спадщину після померлої є безпідставним і таким, що ґрунтується на помилковому тлумаченні норм законодавства.

Статтею 15 ЦК України передбачено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка, всупереч вищезазначеним вимогам закону, не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження її права на земельну частку (пай) у порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права відхиляються апеляційним судом, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Мальченком Денисом Володимировичем, залишити без задоволення.

РішенняТростянецького районного суду Сумської області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко