Справа № 159/3918/21
Провадження № 2/159/1010/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Ковель Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. за правилами спрощеного позовного провадження (усного) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 09.07.21 р. звернулась до суду із вказаною вище позовною заявою, просить стягнути з відповідача на її користь 10 000 грн моральної шкоди. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що о 17 год. 20 хв. 05.03.21 р. на вул. Театральній у м. Ковелі Волинської області відповідач як водій, керуючи т/з марки «Рено Мастер», н. з. НОМЕР_1 (далі - автомобіль, т/з), рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на неї як пішохода, тобто, мала місце дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) з вини відповідача, в результаті якої вона зазнала тілесних ушкоджень - ЗЧМТ, струс головного мозку. Відповідач місце ДТП, до якої був причетний, залишив. За постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 31.03.21 р. у справі № 159/1 570/21 відповідача визнано винуватим за ст. 122 - 4 КУпАП. За постановою інспектора ВРПП Ковельського РУП Олісейчика П.М. від 10.03.21 р. серії БАБ № 981948 відповідача визнано винуватим за ст. 125 КУпАП. Внаслідок події вона змушена була стаціонарно лікуватись у Ковельській лікарні з 05.03.21 р. по 11.03.21 р., а після виписки - ще місяць амбулаторно, проходила курс реабілітації. Так як цивільно - правова відповідальність вказаного вище т/з як забезпеченого т/з була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» за полісом № АР 8353178, то за її заявою про страхове відшкодування за цим страховим випадком у червні 2021 р. вона отримала страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю, пов`язану з її лікуванням. На даний час відповідач жодного морального відшкодування їй не здійснив, станом її здоров`я не цікавиться. У зв`язку з ушкодженням здоров`я вона була змушена його відновлювати і лікуватись, проводити профілактику. Внаслідок ДТП тривалий час скаржилась на головні болі, нудоту, запаморочення, проходила медобстеження, приймала медпрепарати. Суму морального відшкодування оцінює у 10 000 грн. Покликаючись на ст. ст. 11, 15, 16, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1 187, ст. ст. 1 166, 1 167, 23 ЦК України, судову практику, зазначає, що нанесені їй моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я. ДТП мала негативний вплив на її психологічне здоров`я, порушився нормальний сон. Вона витратила час та зусилля для відновлення свого здоров`я, лікування. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 09.08.19 р. у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем було отримано під розпис 06.09.21 р..

15.09.21 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, за яким він позову не визнає. Зазначає, що, дійсно, 05.03.21 р. сталась ДТП за участю сторін. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження. Місця ДТП він не залишав, а зі згоди позивача повіз її до медзакладу. У Ковельській ЦРЛ медперсоналом було викликано поліцію. Поліцією щодо нього було складено протокол за ст. 122 - 4 КУпАП. Свою винуватість у вчиненому він визнав. Однак наступного дня - 06.03.21 р. - він врегулював із позивачем питання про матеріальну та моральну шкоду, завдану їй внаслідок ДТП і остання написала розписку, за якою матеріальної та фінансової допомоги не потребує, у подальшому претензій до нього не має. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дані про надіслання копії відзиву на позовну заяву позивачеві відповідач суду надав.

За станом на 22.11.21 р. відповіді на відзив на позовну заяву до суду не надійшло.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, наведеними у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що відповідач не завозив її після ДТП у лікарню. Вона самостійно прийшла додому, де їй стало зле та вона звернулась за меддопомогою. Під час лікування відповідач, дійсно, надав їй 2 000 грн матеріальної допомоги на лікування. 5 000 грн її майнових витрат на лікування їй було сплачено також страховиком. При написанні розписки від 06.03.21 р. вона знаходилась у хворобливому стані. Дійсно, ряд медпрепаратів, що зазначені у наданих нею копіях фіскальних чеків про придбання медпрепаратів, не стосуються лікування отриманої нею травми. Разом з тим візит до гінеколога, як встановлено, був викликаний саме наслідками її падіння під час ДТП. Після стацлікування вона деякий час продовжувала амбулаторне лікування, так як їй довго боліла голова. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із копії паспорта позивача серії НОМЕР_2 слідує, що вона за станом на 22.07.21 р. проживала у м. Ковелі Волинської області з 2004 р..

Як слідує з копії постанови про накладення адмінстягнення по справі про адмінправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії БАБ № 981948 від 10.03.21 р., така винесена інспектором ВРПП Ковельського РУП ст. лейтенантом поліції Олісейчиком П.М. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Ярослава Мудрого щодо ОСОБА_2 , 72 р. н. - відповідача у справі, за якою останнього притягнуто до адмінвідповідальності за те, що він о 17 год. 20 хв. 05.03.21 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Театральній, рухаючись заднім ходом, для забезпечення безпеки не був уважним, не звернувся за допомогою інших осіб, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка рухалась позаду т/з. Внаслідок остання отримала т/у. Тим самим порушив п. 10.9 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП. До ОСОБА_2 застосовано адмінстягнення у виді попередження. Копія такої постанови отримана останнім під розпис 10.09.21 р.. На копії такої постанови є відмітка про набрання нею законної сили.

Дані про оскарження чи скасування (зміну) такої постанови поліцейського у розпорядженні суду не надані, тому суд вважає її чинною.

Як слідує з копії довідки № 1 245/186 - 2.4, виданої Ковельським МТМО, позивач, дійсно, знаходилась на лікуванні у Ковельській лікарні з 05 по 11 березня 2021 р. із діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку.

Між протиправними діями відповідача та наслідками, що настали, у вигляді спричинення позивачеві тілесних ушкоджень, є наслідково - причиновий зв`язок. Крім цього у своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив, що саме його діяннями було завдано позивачеві як потерпілій вказану вище шкоду її здоров`ю.

Відповідно до копій фіскальних чеків з аптек про придбання медпрепаратів від 05.03.21 р. - 07.05.21 р., 09.03.21 р., 10.03.21 р. - 12.03.21 р., 30.03.21 р., 21.04.21 р., 22.04.21 р., 24.04.21 р., 11.05.21 р., 20.05.21 р., а також обстеження 11.03.21 р., на лікування, що пов`язане з ДТП, позивачем витрачено всього, за виключенням придбавання противірусних та проти застудних засобів, що, на думку суду, не мають стосунку до травмування позивача під час ДТП, на 5 264 грн, 28 коп..

Така сума майнових витрат позивача компенсована частково відповідачем в розмірі 2 000 грн, а також, як повідомила суду позивач, страховиком - в розмірі 5 000 грн, тобто, у повному обсязі.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я.

За змістом ст. 1 167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також - незалежно від вини заподіювача шкоди, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як зазначалося вище, позивач в результаті ДТП, дійсно, зазнала тілесних пошкоджень, у зв`язку з якими вона лікувалась.

Вказане вище ушкодження здоров`я, безумовно потягнуло за собою заподіяння потерпілій моральної шкоди, що полягає у порушенні її звичного способу життя, у перенесенні фізичному болю, необхідності докладати додаткових зусиль для виздоровлення.

Однак суд також враховує, що цивільно - правові відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, врегульовує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Він же спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну, зокрема, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, зокрема, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є, серед іншого, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

За змістом ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 26 - 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом позивач просить відшкодувати заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду саме з відповідача та саме у зв`язку із ушкодженням її здоров`я.

Як пояснила суду позивач, вона отримала страхове відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, від страховика, тобто, на час ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована.

Отже в межах цієї (страхової) суми відповідальність з відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди повинна нести страхова компанія, так як моральна шкода, спричинена ушкодженням здоров`я потерпілої з винуватця ДТП стягується із відрахуванням розміру моральної шкоди, яку зобов`язаний виплатити страховик.

Однак позивач не звернулась з відповідним позовом до страхової компанії, заклавши розглядуваний позов безпосередньо до відповідача, що суперечить вимогам ст. 26 - 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 22, 23, ст. ст. 1 167, 979 ЦК України, ст. ст. 1, 9, 22, 23, 26 - 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. ЛОГВИНЮК

Повний текст рішення суду складено 29.11.21 р.