Справа пр. № 2/756/1932/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шлапака Р.О.,

учасники справи:

представник позивача - Щепанська Д.В.,

відповідач, який є законним

представником відповідачів

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ "Перший український експертний центр" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Будинок, в якому розташована квартира відповідачів, з 01 жовтня 2012 року до 26 грудня 2018 року перебував на балансі ТОВ "Перший український експертний центр".

За цей час, як стверджував позивач, ним надавались ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги, проте відповідачі належним чином не сплачували за отримані послуги, допустили заборгованість з їх оплати у сумі 2857,93 грн.

З цих підстав ТОВ "Перший український експертний центр" просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 відповідно до частки права власності заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у сумі 2857,30 грн, інфляційні втрати у сумі 259,49 грн та три проценти річних у розмірі 139,73 грн, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 відповідно до часток права власності заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у сумі 2857,30 грн, інфляційні втрати у сумі 259,49 грн та три проценти річних у розмірі 139,73 грн, а також присудити солідарно з відповідачів судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 , який також є законним представником ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , подав до суду відзив на позовну заяву ТОВ "Перший український експертний центр", в якому зазначив про необґрунтованість вимог позивача, покликаючись на те, що замовником будинку є КП "Київське Інвестиційне агентство" та відсутні будь-які документи стосовно передачі будинку від КП "Київське Інвестиційне агентство" до ТОВ "Перший український експертний центр". Також ОСОБА_2 зазначив, що ним належним чином не отримувались житлово-комунальні послуги, зокрема він звертався до позивача з метою вирішення проблеми непрацюючого обладнання - рушникосушки у будинку та у його квартирі, проте належна робота обладнання не була відновлена. Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що сума заборгованості, вказана позивачем у розрахунку заборгованості, не відповідає сумі, вказаній у позовній заяві.

Крім цього відповідач зазначив про те, що ТОВ "Перший український експертний центр" пропустило строк позовної давності та подав заяву про застосування строку позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , який також є законним представником ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступні слова представника позивача та відповідача ОСОБА_2 , який також є законним представником відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (тут і далі - у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Хоч і ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а. с. 182-185).

Будинок, в якому розташована квартира відповідачів, з 01 жовтня 2012 року до 26 грудня 2018 року перебував на балансі ТОВ "Перший український експертний центр" (а. с. 24-30).

За цей час позивачем надавались мешканцям будинку АДРЕСА_2 послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Ці обставини підтверджуються договорами, укладеними між ТОВ "Перший український експертний центр" та виконавцями послуг, актами виконаних робіт: договором на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2012 року укладеним з МПП "Перун", та актами здачі-приймання робіт; договором на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року № 2/1848-К-12, укладеним з ТОВ "Фірма "Володар-Роз", та актами надання послуг; договором на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року № 107-О, укладеним з ТОВ "Спутнік-Крим", актами приймання наданих послуг; підрядним договором на технічне обслуговування обладнання систем ОДС (ДСС) від 01 серпня 2013 року № 21/13, укладеним з ДП "Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління "Ліфт-3", актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а. с. 39-177).

Також жителі будинку АДРЕСА_2 отримували послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які надавались позивачем.

Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.

При цьому факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 640/18143/16-ц).

Так, ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника.

У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії.

Оскільки ТОВ "Перший український експертний центр" надавались власникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 послуги з утримання будинку і прибудинкової території, які отримували вказані послуги і користувалася ними, у відповідачів виник обов`язок оплатити ці послуги.

Зі свого боку відповідачі не надали суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуги не були надані їм ТОВ "Перший український експертний центр" чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Також відповідачі не навели доказів на підтвердження того, що вони оспорювали тарифи, на підставі яких обраховувалась вартість послуг.

Покликання ОСОБА_2 на те, що ТОВ "Перший український експертний центр" є неналежним позивачем у справі, оскільки відсутні будь-які документи на підтвердження факту передачі будинку АДРЕСА_2 КП "Київське Інвестиційне агентство" в управління позивачеві, суд відхиляє, позаяк у матеріалах справи міститься акт приймання-передачі вищевказаного житлового будинку в управління ТОВ "Перший український експертний центр" (а. с. 24-27).

Також суд вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_2 на те, що ТОВ "Перший український експертний центр" не надавались належним чином житлово-комунальні послуги з обігріву рушникосушки, оскільки воно не підтверджене належними та допустимими доказами.

За період з 01 жовтня 2017 року до 26 грудня 2018 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 з оплати житлово-комунальних послуг становить 2857,93 грн та підтверджується розрахунком позивача (а. с. 9-10). Власного розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідачі не надали.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч. 1 ст. 59 ЦПК України).

За приписами п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов'язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов'язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 є законним представником малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , саме він має виконувати грошові зобов'язання своїх малолітніх дітей, які також є відповідачами у справі.

ТОВ "Перший український експертний центр" заявлено до стягнення з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у розмірі 2857,30 грн, а отже, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства саме така сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16).

Зважаючи на те, що зобов`язання відповідачів з оплати житлово-комунальних послуг визначене у гривні, ТОВ "Перший український експертний центр" має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Втрати позивача від інфляції, розраховані ним, становлять 259,49 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 139,73 грн. Доказів на спростування розрахунку цих сум чи власного розрахунку відповідачі суду не надали.

Проте ТОВ "Перший український експертний центр" заявлено вимоги про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 жовтня 2017 року до 29 лютого 2020 року, а позов пред`явлено 27 жовтня 2017 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Жодних дій, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_1 визнають свій обов`язок щодо компенсації позивачеві втрат від інфляції та сплати трьох процентів річних від простроченої суми, відповідачі не вчиняли (зокрема не сплачували ці суми повністю чи частково тощо).

Стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову (постанова Верховного Суду від 18 липня 2018 року № 331/3787/16-ц).

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про застосування позовної давності.

Ч. 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Перший український експертний центр" підлягають втрати від інфляції за період з 27 жовтня 2017 року до 29 лютого 2020 року у сумі 254,45 грн (259,49 грн - 5,04 грн = 254,45 грн) та три проценти річних за аналогічний період, що становить 138,66 грн (139,73 грн - 1,07 грн = 138,66 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2098,06 грн (3250,41 грн / 3256,52 грн х 2102,00 грн = 2098,06 грн).

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 36844047) заборгованість з оплати за надані житлово-комунальні послуги у сумі 2857 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят сім) гривень 30 (тридцять) копійок, втрати від інфляції у сумі 254 (двісті п`ятдесят чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 138 (сто тридцять вісім) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Перший український експертний центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 36844047) судовий збір у сумі 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім) гривень 06 (шість) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2021 року