19.01.2021 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/238/21
Провадження № 6/644/51/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.,

секретаря Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жолудь Лариси Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в:

18.01.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 644/1891/15-ц від 14.01.2016 року, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 98298,69 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 49857638 з виконання виконавчого листа № 644/1891/15-ц, виданого 14.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 98298,69 грн.

Державний виконавець зазначає, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення в добровільному порядку та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, на виклики виконавця не з`являється, а тому державний виконавець вважає необхідним вжити заходів щодо примусового виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

В судове засідання державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жолудь Л.О. не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що у відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України дане подання підлягає негайному розгляду, суд вважає за можливе розглянути його за відсутності державного виконавця, якому відомо про необхідність явки в судове засідання.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

На примусовому виконанні в Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 49857638 з виконання виконавчого листа № 644/1891/15-ц, виданого 14.01.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в розмірі 98298,69 грн. Рішення суду набрало законної сили 13.07.2015 року.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

В поданні зазначено про перетин боржником кордону України 11.08.2016 року у пропускному пункті Ягодин, на підставі закордонного паспорту НОМЕР_2 , але не вказано про повернення боржника на територію України та про його проживання за місцем постійної реєстрації.

Отже, судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Підтверджень, того що боржник належним чином повідомлений про хід виконавчого провадження (направлення відповідних процесуальних документів) суду не надано.

Суд вказує, що посилання державного виконавця на те, що в ході виконавчих дій з метою перевірки майнового стану, виявлення та опису належного йому майна, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою місця проживання боржника, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , однак перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, про що складено акт державного виконавця від 18.12.2020 року, не свідчить про те що боржник свідомо ухиляється від виконання вимог виконавчих документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останньої у статусі боржника.

Суд вважає, що сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження його права виїзду за межі України, і викладених державним виконавцем у поданні доводів недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки державний виконавець не повідомив суду жодних фактів, які б свідчили про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання свого грошового зобов`язання.

Суд звертає увагу, що відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Харківської міської ради Харківської області від 20.11.2015 року № 12/15 «Про перейменування об`єктів топоніміки м. Харкова» - вул. Соколова перейменовано на вул. Косарєва.

При цьому, в документах складених державним виконавцем за місцем проживання боржника в 2020 році, зазначене старе найменування вулиці, що викликає у суду сумніви про прибуття державного виконавця за місцем проживання боржника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-261, 441, ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд -

п о с т а н о в и в:

Подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Жолудь Лариси Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Копію ухвали направити ініціатору подання для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 19.01.2021 року.

Суддя: І.К. Ізмайлов