Справа № 399/412/20
Провадження № 2/399/8/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2021 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Гриценко Т.М., представника позивача Ковальової Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувся ОСОБА_1 до Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та зобов`язати відповідачів виділити йому земельну частку (пай) в натурі в розмірі, який було встановлено для членів КСП ім. Кірова із земель резервного фонду Мар`ївської сільської ради або земель запасу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

В обґрунтування позову, після уточнення позовних вимог, зазначив, що його бабуся ОСОБА_2 в період часу з 1943 по 1974 роки була членом КСП ім. Кірова. Трудова книжка колгоспника № НОМЕР_1 видана на ім`я ОСОБА_3 , що згідно висновку українського бюро лінгвістичних експертиз є ідентичним імені « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся позивача померла. Після її смерті спадщину за заповітом прийняла та оформила дочка померлої - мати позивача, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік - батько позивача, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 13.04.2017 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бендеровим О.В., спадщину після нього прийняв його син - позивач по справі ОСОБА_1 .

Позивач вважає, оскільки ОСОБА_2 на момент розпаювання земель КСП «Україна» являлась його членом, то за життя мала право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну частку (пай), а саме - сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права щодо успадкування земельної частки (паю).

За життя спадкодавця про земельну частку (пай), яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, нічого не було відомо. Про те, що його бабуся ОСОБА_2 не була включена до списків на отримання земельної частки (паю) позивач дізнався від свого дядька ОСОБА_7 . На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2020 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача адвокат Ковальова Т.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві /а.с. 147-153/.

Представник відповідача Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив слухати справу за відсутності представника відповідача /а.с. 139/.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду пояснення, згідно яких просив відмовити в задоволенні позову, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набула права власності на земельну частку (пай), а до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини /а.с. 57-60/.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_8 , вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14.09.2017 Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зибкове Онуфріївського району Кіровоградської області /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18.09.2001 державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори Яковенко В.М., спадкоємцем майна померлої є її дочка ОСОБА_5 /а.с. 92/, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції /а.с. 12/. Померла була матір`ю позивача ОСОБА_1 , а його батьком - ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого М/б ЗАГС, м. Олександрія Кіровоградської області /а.с. 10/

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 13.04.2017 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бендеровим О.В., спадкоємцем майна ОСОБА_6 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: грошових вкладів, 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0420 га, розташованих по АДРЕСА_1 , є його син ОСОБА_1 /а.с. 15-17/.

Згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_3 , 1914 року народження, вона вступила в члени колгоспу ім. Кірова Зибківської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області у 1934 році; відповідно до довідки від 29.03.1969 ОСОБА_2 перебуває членом колгоспу ім. Кірова з липня 1934 року по січень 1968 року; згідно довідки, виданої в листопаді 1975 року, ОСОБА_3 з 01 січня 1973 року по 01 січня 1975 року працювала в КСП ім. Кірова; згідно архівної довідки № М-64/1/0/1/01-70 від 10.11.2017 у документах архівного фонду «Колгосп ім. Кірова Зибківської сільської ради с. Мар`ївки Онуфріївського району Кіровоградської області» у протоколах засідань правління колгоспу за 1946 рік у списку колгоспників, яким виділялась премія до дня Перемоги, значиться ОСОБА_9 /а.с. 23-26/.

Згідно архівної довідки № 173/01-14, виданої 09.10.2018, у документах архівного фонду КСП «Кірова» (колгосп Кірова) Онуфріївського району Кіровоградської області у книгах обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспників з 1943 року по 1974 рік містяться відомості про ОСОБА_3 /а.с. 22/.

Згідно висновку українського бюро лінгвістичних експертиз імена ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах, зазначеної особи є ідентичними /а.с. 27/.

Довідкою № 46 від 05.02.2020 Мар`ївська сільська рада Онуфріївського району Кіровоградської області повідомляє, що розпаювання земель колективного господарства ім. Кірова відбулося в 1997 році, акт на право колективної власності КСП ім. Кірова видавався в 1997 році. Підтверджуючих документів сільська рада не має. На території сільської ради є в наявності одна резервна земельна ділянка із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 160/.

Згідно Державного акту на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству ім. Кірова Мар`ївської сільської ради передано у колективну власність 2664,9 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Мар`ївської сільської ради народних депутатів від 09.04.1996 № 12 /а.с. 163-168/.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до п.1 роз`ясненьпостанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування": спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Крім цього, Пленум Верховного суду України у п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, відповідно до статті 1270 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_2 дійсно була членом колгоспу ім. Кірова, але не внесена до списків, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП, та за життя не порушувала це питання. Лише після її смерті, спадкоємцем ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, даний факт було встановлено. А в додатку до державного акта на право колективної власності на землю членів КСП «ім. Кірова», тобто в списках ОСОБА_2 відсутня. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім`я за життя не видавався та не реєструвався.

Матеріали справи не містять доказів того, що за життя ОСОБА_2 зверталася до відповідного підприємства чи інших організацій щодо невключення її до списку розпаювання земель КСП чи оскаржувала дії підприємства, в тому числі в судовому порядку, щодо невключення її до цих списків, чи іншим чином порушувала питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючого документу на неї.

З огляду на це, суд вважає, що спадкодавець за життя своє право на земельну частку (пай) не реалізував і, навіть, не намагався реалізувати.

Верховний Суд у постанові від 26.11.2018 у справі № 392/1660/16-ц зазначає, що судами попередніх інстанцій, вирішуючи спір, встановлено, наявність передумов для набуття спадкодавцем права на земельну ділянку (пай), оскільки раніше вона працювала в КСП і залишилася членом зазначеного підприємства. Водночас, дії підприємства щодо невключення її до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельний пай, сама особа за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося. За таких обставин, підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування відсутні, оскільки спадкодавець, такого права за життя не набула.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 17.03.2020 у справі № 396/1683/18-ц.

Також, у постанові ВС від 24.03.2020 у справі № 538/302/19-ц, яка розглядалась з подібних правовідносин, Верховний Суд зазначає, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець був членом КСП, яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю, також не надано доказів того, що спадкодавець звертався до зборів співвласників, до сільської ради або райдержадміністрації з питанням про включення його до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), чи з позовом до суду, висновки судів про відмову у задоволенні позову є правильними, оскільки особа у період з 1997 року по 2005 рік не виявила бажання отримати земельну частку (пай) і використати своє право на включення її до списку членів.

Разом з тим, у зв`язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті ОСОБА_2 ще не стала власником права на земельну частку (пай) із земель, яка перебуває у колективній власності, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю.

Отже оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набула права на земельну частку (пай), тому і її спадкоємець ОСОБА_1 - позивач по справі, не може набути право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Мар`ївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя М.М. Лях