27.01.2021
Справа № 720/112/21
Провадження № 2-з/720/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

за участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоселицького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 4 143 821 гривень 47 копійок, з яких 308500 гривень 27 копійок - 3 відсотки річних за користування чужими коштами та 715321 гривень 20 копійок інфляційні збитки.

Одночасно, звернувся із заявою про забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 213,30 кв.м., в тому числі житловою площею 95,20 кв.м. (літ.А), літня кухня (літ.В), сарай (літ.Г), вбиральня (літ.Ж), колодязь №1, огорожа № 3,4,6,7 замощення III, що розташовано по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0223, на якій розташований вищевказаний будинок;

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 217,70 кв.м., в тому числі житловою площею 84,70 кв.м. (літ.Б), літня кухня (літ.Д), сарай (літ.Е), гараж (літ.Є), огорожа № 2,4-6,8, вигрібна яма № 9, замощення III, що розташовано по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0224, на якій розташований вищевказаний будинок;

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 295,00 кв.м. (літ.А), в тому числі житловою площею 128,80 кв.м., альтанка (літ.Б), вигрібна яма І, колодязь № ІІ, огорожа № 1-3, що розташовано по АДРЕСА_2 ;

-нежитлову будівлю - приміщення для зберігання продукції сільськогосподарського виробництва (літ.А), загальною площею 692,20 кв.м., що розташована по АДРЕСА_3 ;

-нежитлову будівлю - склад (літ.А), загальною площею 557,60 кв.м., що розташована по АДРЕСА_3 .

У поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вивчивши подану заяву та матеріали справи, вважає що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом

інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Арештоване майно слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 320/3560/18.

З наданої суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 221964758 від 28 серпня 2020 року вбачається, що вищезазначене майно дійсно належить ОСОБА_2 , разом з тим будь-яких доказів щодо оцінки вартості вказаного нерухомого майна ані матеріали справи, ані додатки до заяви про забезпечення позову не містять.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявником не доведено співмірність заходу забезпечення позову із заявленими ним вимогами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ляху Г.О.