КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=====================================================================
Справа №755/7506/21 Головуючий у І інстанції Арапіна Н.Є.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що 24 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини, нормального харчування, придбання необхідних речей для побутових потреб.

На підставі викладеного, позивач просила суд першої інстанції змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року, з твердої грошової суми на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року позов задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття.

Аліменти в зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано зміна розміру аліментів можлива за умови доведення зміни матеріального становища платника аліментів або отримувача аліментів. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів не є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача, на підставі положень ст. 192 СК України, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, встановленого законом на час стягнення аліментів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів щодо зміни матеріального чи сімейного стану, а обґрунтовувала позов лише тим, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини.

Окрім того, судом не враховано той факт, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також потребує належного матеріального забезпечення для фізичного, розумового, духовного, розвитку.

Також, відповідач в доводах апеляційної скарги зазначає, що від виконання своїх обов`язків не ухиляється, аліменти сплачує у повному обсязі, при цьому фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу). Згідно норм чинного законодавства розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей становить 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), відповідно на одну дитину припадає 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), які відповідач має фінансову можливість сплачувати.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з 800 грн. щомісячно на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 24 вересня 2011 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року було розірвано (а.с. 10-12). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

25 липня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, працюючого менеджером з оптової торгівлі ТОВ «Аграрна індустріальна компанія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-12).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, підлягає заміні спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 800 грн. на стягнення аліментів у частці від доходу. Крім того, зміна сімейного стану відповідача, а саме народження малолітньої дитини від іншого шлюбу - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу з позивачем.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може повною мірою погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 83 ЦПК України визначено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причин, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії на отримання вказаного доказу.

Як передбачено у ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така ж позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 вересня 2019 року по справі №459/2181/17.

Таким чином, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів ОСОБА_2 повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження погіршення матеріального становища або ж поліпшення матеріального становища відповідача у справі, з якого за рішенням суду стягуються аліменти на дитину. Однак, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення суду лише в частині вимог апеляційної скарги.

Зокрема, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що при зміні розміру аліментів та способі їх стягнення суд першої інстанції повинен був врахувати перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини, відповідно діти мають рівні права щодо їх матеріального утримання з боку батька, а тому доцільним було б стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу).

Враховуючи наведені в апеляційній скарзі обставини, вивчивши матеріали справи та надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни розміру та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ОСОБА_1 має двох дітей, які повинні бути матеріально забезпеченими в рівних частках.

Так, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення розміру аліментів, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити, визначивши розмір аліментів який становитиме 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 83, 89, 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року у даній справі змінити в частині визначення розміру аліментів, змінивши стягнення аліментів за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року з твердої грошової суми у розмірі 800 грн. на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: