Справа № 307/1579/20
Провадження № 2/307/1028/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Куцини Ю.М., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,076 га, за кадастровим номером № :04:003:0061, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати металевий паркан, металеві ворота та опори, встановлені на під`їзній дорозі до земельної ділянки з кадастровим номером № :04:003:0061.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,076 га, кадастровий номер № :04:003:0053, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 25383618 від 09 серпня 2014 року та свідоцтвом про право власності. На даний час відповідач ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки, кадастровий номер № :04:003:0061, площею 0,2 га, та житлового будинку, який на ній розташований, вчиняє позивачу перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою та самовільно встановив металевий паркан та металеві ворота із замком та опорами на дорозі, яка є єдиним під`їздом до його земельної ділянки, у зв`язку з чим він не має до неї вільного доступу, що також підтверджено протоколом комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, розвитку села, Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 02 червня 2020 року та світлинами, на яких зображені вищевказаний металевий паркан та металеві ворота з опорами. Те, що єдиним під`їздом до належної йому земельної ділянки є дорога, яку перегородив відповідач, стверджено схемою розташування земельних ділянок, яка в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: АДРЕСА_1 , схемою забудови земельної ділянки АДРЕСА_1 , та ескізом намірів забудови земельної ділянки, які містяться в будівельному паспорті від 25 вересня 2014 року. На його неодноразові звернення до відповідача із вимогою демонтувати паркан і металеві ворота та звільнити проїзд до його земельної ділянки, відповідач не реагує. Крім того, з метою врегулювання спору 02 червня 2020 року він звернувся Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою щодо неправомірних дій з боку відповідача, однак, працівниками поліції йому в усному порядку роз`яснено, що для захисту його прав та інтересів йому слід звернутися до суду. Як на підставу позовних вимог посилається на приписи ч. 1 ст. 103, ст. 152, ст. 158 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України та вважає, що його порушене право на користування та розпорядження належною земельною ділянкою повинно бути відновлене в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Куцина Ю.М.в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що у 2008 році він за власні кошти побудував дорогу до своєї земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а ворота та двір ним були побудовані у 2014 році та на той час будинок позивача не був збудований і позивач ОСОБА_1 ніколи не користувався його заїздом та двором, а користувався проїзною дорогою, яку йому надали через свої земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, площею 0,076 га, кадастровий номер № :04:003:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що також стверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 6624683 від 08 серпня 2014 року, а також свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2014 року.

Відповідно до рішення Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 22 травня 2018 року за заявою позивача ОСОБА_1 відкрито дворогосподарство та присвоєно порядковий номер в АДРЕСА_1 .

З наданої позивачем до матеріалів позовної заяви інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється власником житлового будинку в АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці, площею 0,2 га, з кадастровим номером № :04:003:0061.

Відповідно до протоколу комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів розвитку села, Тернівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 02 червня 2020 року по вирішенню звернення ОСОБА_1 комісія виявила, що під`їзд до земельної ділянки, яка є власністю ОСОБА_1 , площею 0,0760 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , перекрито, однак, у даному протоколі не зазначено, ким саме, яким чином перекрито під`їзд до земельної ділянки позивача та у який спосіб це зроблено, а отже, суд констатує, що вказаний протокол не є належним доказом, який би підтверджував той факт, що саме діями відповідача ОСОБА_2 створено перешкоди та перекрито під`їзд до земельної ділянки позивача.

На підтвердження обставин позову позивачем надано суду фотознімки, на яких зображено вигляд металевої огорожі та металевих воріт, однак, вказані фотознімки суд не бере до уваги та такі не є належним доказом того, що зображені на них огорожа та ворота належать відповідачу по справі та розташовані на під`їзній дорозі, яка проходить до земельної ділянки позивача та такі створюють позивачу перешкоду у користуванні належною йому земельною ділянкою. Вказані фотознімки також не містять адреси місця розташування металевої огорожі та металевих воріт, яка б відповідала їх фактичному розміщенню по відношенню до земельної ділянки позивача.

Наданий позивачем Збірний кадастровий план земельних ділянок та викопіювання з Публічної кадастрової карти України також не підтверджують того факту, що металевий паркан та металеві ворота з опорами, що перешкоджають проїзду та проходу позивачу до належної йому земельної ділянки, встановлені та належать саме відповідачу.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він являється братом позивача ОСОБА_1 і через його земельну ділянку позивач має під`їзд до свого будинку. Також свідок показав, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 проходить дорога, яка на даний час є вільна та ніким не перекрита.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що відповідач та батько свідка у 2008 році усно здійснили між собою обмін земельними ділянками. Відповідач ОСОБА_2 за власні кошти збудував дорогу у 2008 році, а у 2014 році збудував паркан та ворота і у той час позивач там іще не придбав земельну ділянку. Свідок ствердив, що паркан та ворота відповідача ОСОБА_2 дорогу позивачу ОСОБА_1 не перекривають.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що відповідач ОСОБА_2 за власні кошти збудував дорогу у 2008 році, а до цього часу це було поле, на якому будинків не було і будинок позивача був побудований перший на цьому полі, а в подальшому там з`явилися інші будинки. Відповідач ОСОБА_2 не перекривав дорогу позивачу ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона добровільно надала частину своєї земельної ділянки позивачу ОСОБА_1 в користування для можливості під`їзду до його земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому зсіданні показав, що він добровільно надав частину своєї земельної ділянки позивачу ОСОБА_1 в користування для можливості під`їзду до його земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_2 не перекривав під`їзд позивачу ОСОБА_1 до його земельної ділянки.

Інших доказів на підтвердження позивачем ОСОБА_1 порушення саме діями відповідача ОСОБА_2 його права на користування земельною ділянкою, площею 0,076 га, за кадастровим номером № :04:003:0061, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, встановлення відповідачем на під`їзній дорозі металевого паркану, металевих воріт та опори,позивачем в судовому засіданні не надано.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Частиною другою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, то суд приходить до висновку, що в задоволені позову та стягненні з відповідача судових витрат слід відмовити та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 103, 152, 391 ЗК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача за власний рахунок демонтувати металевий паркан, металеві ворота та опори, встановлені на під`їзній дорозі до земельної ділянки з кадастровим номером № :04:003:0061- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області, с. Терново, вул. Центральна, 176, Тячівського району, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 29 січня 2021 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.