Справа № 136/1083/20
провадження № 2/136/286/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою про надання кредиту "Кредитна карта",

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач), через свого представника, звернувся з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), з вимогами:

- стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за заявою про надання кредиту "Кредитна карта" №010/1173/82/0112433 від 05.04.2018 у сумі 123940,74 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

05.04.2018 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", правнаступником якого є позивач та відповідачем було укладено Заяву №010/1173/82/0112433 про надання Кредиту «Кредитна карта», за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 грн строком до 05.04.2022 під 45% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором №010/0541/82/0376899. Утім відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним Договором, станом на 21.05.2020 допустив заборгованість за кредитним договором в розмірі 123 940,74 грн, з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 100000 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 23940,74 грн, які у добровільному порядку, в супереч вимоги №114/5-186470 від 25.05.2020, не погашає.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.02.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

У матеріалах справи наявна заява про надання Кредиту "Кредитна карта" №010/1173/82/0112433, яка підписана відповідачем як клієнтом 05.04.2018. Згідно п. 1.1. вказаної заяви, на її умовах з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності коштів на картковому рахунку НОМЕР_1 надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за картковим рахунком, або шляхом договірного списання банком коштів з кредитного рахунку у випадках, визначених договором. Відповідно до п. 1.3. заяви, розмір поточного ліміту на дату підписання заяви - 50000,00 грн. Згідно пункту 1.4. строк кредиту закінчується 05.04.2022. Процентна ставка за користування кредитом фіксована 45% річних (п.1.5. заяви). Згідно п. 11 заяви клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією правил. (а.с. 9-10). Також у матеріалах справи наявна заява на отримання кредиту за програмою кредитування "Кредитна картка", у якій зазначені анкетні дані відповідача, суму ліміту кредитування 50000 грн терміном 48 міс. і яка також містить його підпис датований 05.04.2018 (а.с. 11). Крім того, позивачем підписаний паспорт споживчого кредиту де вказані умови кредитування "Кредитна карта" з урахуванням побажань споживача (а.с. 12-13). Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідач станом на 21.05.2020 допустив заборгованість за кредитним договором в розмірі 123 940,74 грн, з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 100000 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 23 940,74 грн (а.с. 6-8). Крім того, представником позивача додана до позовної виписка по рахунку НОМЕР_2 , яка підписана особою без зазначення даних, які її ідентифікують. Представник позивача стверджує, що в супереч вимоги №114/5-186470 від 25.05.2020 (а.с. 34) відповідач свою заборгованість не погашає. Судом встановлено, що згідно зі Статутом АТ "Райффайзен Банк Аваль" протоколом загальних зборів акціонерів №Зб-58 від 27.04.2018 прийнято рішення про зміну найменування ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на АТ "Райффайзен Банк Аваль", який є його правонаступником (а.с. 42).

Суд встановив, що наявні докази в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування на обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість, яка виникла за заявою про надання кредиту "Кредитна карта" №010/1173/82/0112433 від 05.04.2018 у сумі 123940,74 грн.

Як визначено в ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Однак, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що 05.04.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір про відкриття карткового рахунку НОМЕР_1 та надання кредиту «Кредитна карта» №010/1173/82/0112433, представником позивача до суду не надано.

Крім того, не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі зобов`язання в порядку та строки, визначені договором №010/1173/82/0112433 від 05.04.2018.

Матеріали справи не містять також доказів на підтвердження отримання, або перерахування на картковий рахунок відповідача отриманих у кредит коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Наданий розрахунок боргу за договором №010/1173/82/0112433 від 05.04.2018, не може бути підтвердженням існування заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки цей розрахунок не є первинним документом. Такий розрахунок також не може бути доказом існуючої заборгованості та порушення зобов`язань, оскільки створений безпосередньо позивачем. Зрештою, наданий представником позивача розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на умовах вказаних у позовній заяві.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Зазначене дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Згідно п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (в редакції, чинній на час формування виписки наданої позивачем) форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

Зазначеним вимогам надана позивачем виписка не відповідає, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, зокрема; код банку, у якому відкрито рахунок; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, крім того, виписка підписана співробітником банку без зазначення даних, які його/її ідентифікують, а відтак не може бути прийнята судом в якості доказу проведених за рахунком операцій.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, а тому вони задоволенню не підлягають.

У цілому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн на його рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (місцезнаходження: вул. Лєскова, буд. 9, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 14305909) до ОСОБА_1 (місце проживанння: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за заявою про надання кредиту "Кредитна карта" - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко