Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», ПАТ КБ «Надра», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 12.04.2007 року між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №28/П/13/2007/840 за умовами якого вона отримала кредит в сумі 13 000 дол. США. Цього ж дня було укладено договір іпотеки згідно умов якого нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності, була передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра». 26.10.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.03.2017 року, з неї та ОСОБА_2 , як поручителя, солідарно було стягнуто заборгованість по кредиту в сумі 9655 дол. США та 20 000 грн. пені. 26.02.2019 року між ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженого ФГВФО Білої І.В. та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 12.04.2007 року № 28/П/13/2007/840.26.02.2019 року між ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженого ФГВФО Білої І.В. та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 12.04.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. і зареєстрований за №1485. Цього ж дня, 26.02.2019 року приватним нотаріусом Василенко О.А., було внесено зміни в державний реєстр речових прав на нерухоме майно, зокрема, було внесено відомості про нового іпотекодержателя за договором іпотеки, індексний номер 46673342 від 26.04.2019 року. Позивач вважає, що відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Її права порушено тим, що новий іпотекодержатель, а саме ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» в позасудовому порядку задовольнив свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечну квартиру, не зважаючи на те, що дана квартира є її єдиним житлом в якому зареєстровані троє неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. В судовому порядку вже було захищено порушене право позивача та скасовано державну реєстрацію і припинено право власності ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» на предмет іпотеки, поновлено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» неправомірно залишається бути іпотеко держателем за прав за іпотечним договором від 12.04.2007 року. Тому, позивач просить визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором укладений 26.02.2019 року між ПАТ « Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. і зареєстрованим за № 1485 та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. від 26.04.2019 року індексний номер 46673342 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого було внесено відомості про нового іпотекодержателя ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП».

Представник позивача, адвокат Бойко І.Ю. в судовому засіданні підтримала позов.

Представник відповідача, адвокат Щебуняєв М.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, надав відзив на позовну заяву.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра», представник третьої особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Встановлено, що 12.04.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №28/П/13/2007/840, згідно умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 13 000 дол. США, строком на 108 місяців (а.с. 26-27).

З метою забезпечення виконання кредитного договору між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір іпотеки від 12.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської обл. Величко О.П. за реєстровим №643, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,86 кв.м..

Встановлено, що 26.02.2019 року між ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних-осіб на ліквідацію Білої І.В. та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір №28/П/13/2007/840 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 12.04.2007 року за результатами відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом № UA-EA-2018-12-27-000052-b від 18 лютого 2019 року складеного Товарною біржею «Біржа Онлайн». Згідно п. 2 Договору первісний Кредитор передає у власність новому кредитору, а новий Кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором №28/П/13/2007/840 від 12.04.2007 року.

Згідно п. 4 Договору, Новий кредитор сплачує Первісному кредиторові ціну, відповідно до протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону) переможцем якого визнано Нового Кредитора, а саме 92 343, 78 грн..

Також, встановлено, що 26.02.2019 року між ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних-осіб на ліквідацію Білої І.В. та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 12.04.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. і зареєстрований за № 643, на підставі протоколу № UA-EA-2018-12-27-000052-b від 18 лютого 2019 року складеного Товарною біржею «Біржа Онлайн».

Відповідно до Договору про відступлення прав за іпотечним договором, а саме п.1.1 новий іпотекодержатель набуває (приймає) належні первісному іпотекодержателю права за Іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що зідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не є фінансовою установою а видом діяльності зазначено: /код 68.10/ Купівля та продаж власного нерухомого майна, /68.20/ Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, / 68.31/ Агентства нерухомості, /69.10 / Діяльність у сфері права. /69.20 / Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. Укладенням договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на юридичну особу, яка не є фінансовою установою, та не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Права позивача порушено тим, що новий іпотекодержатель, а саме ТОВ «ЕС.Д1.СІ.ГРУП» в позасудовому порядку задовольнив свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечну квартиру, не зважаючи на те, що дана квартира є її єдиним житлом в якому зареєстровані троє неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні. Більше того, вимоги нового кредитора ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не обґрунтовані. Згідно вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості від 28.02.2019 року вих. № 130 з позивача вимагають повернення боргу за основним зобов`язанням в сумі 7 643,99 дол. США; заборгованості за нарахованими відсотками 4822,19 дол США та заборгованість за нарахованою пенею 416 410.76 грн. Всього: 12 466,18 грн. та 416 410,76 грн.. Однак рішенням суду від 26.10.2016 року Білоцерківського міськрайонного суду, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.03.2017 року з позивача стягнено на користь ПАТ КБ «Надра» 9655 дол. США та 20 000 грн. пені. Отже, більше даної суми новий кредитор вимагати не може. З наведених підстав позивач просить визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором.

Представник відповідача ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», заперечуючи позов суду вказав що пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено що Банк може бути ліквідований: у разі відкликання Національним банком України ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.04 червня 2015 року Правлінням НБУ прийнято постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку.Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, крім випадків, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Частиною 2 статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси, Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Частиною 1 розділом VI «Положення щодо організації продажу активів (майна) банків що ліквідуються», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 року № 388 вбачається, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідуються: основні засоби, майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу, майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, дебіторська заборгованість, права вимоги. Крім того, згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.02.2017 року № 28-2886/17 «Щодо учасників відкритих торгів (аукціонів) з продажу прав вимоги за кредитними договорами або договорами забезпечення виконання зобов`язання» роз`яснено, що з моменту набрання чинності рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.11.2016 р. № 2526, придбати права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання за результатами проведення відкритого конкурсу мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, а й інші юридичні особи, які не віднесені до банків та небанківських фінансових установ, а також фізичні особи. Тому, враховуючи вищевикладене, вбачається, що для проведення електронних торгів, укладання договору купівлі продажу майнових прав та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, наявність жодної ліцензії не вимагається, тому що в даному випадку здійснюється розпродаж активів (майна) банку, що ліквідується, а не діючої фінансової установи (в тому числі банку), у якої наявна банківська ліцензія у відповідності до Закону України «Про банки та банківську діяльність».

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення діяльності банку відповідно до законодавства.

Згідно ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду, з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч. 1 та 4 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки та банківську діяльність»

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банкуне пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, крім випадків, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно ч. 2, 3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Згідно п. 5.6.,5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку передбачено, що інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого реалізується.

Пунктом 1 Розділу III Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, визначено що, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна).

Згідно з пунктом 2 Розділу III цього Положення, результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом.

Частиною 1 розділом VI «Положення щодо організації продажу активів (майна) банків що ліквідуються», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 року № 388 вбачається, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідуються: основні засоби, майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу, майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, дебіторська заборгованість, права вимоги,інші види активів (майна) можуть продаватися у спосіб, визначений законодавством.

Як вбачається з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.02.2017 року № 28-2886/17 «Щодо учасників відкритих торгів (аукціонів) з продажу прав вимоги за кредитними договорами або договорами забезпечення виконання зобов`язання» роз`яснено, що з моменту набрання чинності рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.11.2016 р. № 2526, придбати права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання за результатами проведення відкритого конкурсу мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, а й інші юридичні особи, які не віднесені до банків та небанківських фінансових установ, а також фізичні особи.

Відповідно до п. 6 та 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:

1) на відкритих торгах (аукціоні);

2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Тобто, реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається у відповідності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування №2 від 05.07.2012 р., Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №388 від 24.03.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз положень статей 512-518 ЦК України дає підстави для висновку щодо суб`єктного складу правочинів із відступлення права вимоги, а відповідно до статті 2 ЦК України, учасником цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 3 - 5 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Позивач вважає, що 26.02.2019 року при відступленні права вимоги за іпотечним договором від 12.04.2007 року відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, а саме ПАТ КБ «Надра», що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на юридичну особу ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», яка не є фінансовою установою, та не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права, тому таке відступлення права вимоги за іпотечним договором суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження позивача, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено заборони щодо переходу прав вимоги за кредитним договором до будь-якої юридичної особи, не встановлено обмеження оборотоздатності майнових прав.

Отже, за вказаним договором відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.04.2007 року новий іпотекодержатель набув (прийняв) ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» належні первісному іпотекодержателю ПАТ КБ «Надра» права за Іпотечним договором.

Як вбачається з аналізу спірного договору - він містить всі ознаки договору відступлення права вимоги (цесії) та у договорі відсутні умови, притаманні договору факторингу.

Отже, оспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та є договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Крім того, враховуючи те, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/18, на яку посилається позивач стосується відступлення права вимоги діючого Банку, а у випадку даного спору відступлення права вимоги здійснено Банком, що ліквідується, ліцензію якого відкликано рішенням НБУ, в зв`язку із чим Банк не являється фінансовою установою на момент укладення спірних договорів, а також те, що покупцем ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не набуто за вказаним договором права здійснення фінансових операцій по відношенню до позивача, а лише вимоги повернення боргу.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, встановленим є те, що позивач була позичальником неплатоспроможного ПАТ КБ «Надра», не виконувала належним чином свої зобов`язання, що передбачені кредитним договором.

Так, згідно вимоги про усунення порушень та повернення заборгованості від 28.02.2019 року/ вих. №130/ ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» вимагало з ОСОБА_1 повернення боргу за основним зобов`язанням в сумі 7 643,99 дол. США; заборгованості за нарахованими відсотками 4822,19 дол. США та заборгованість за нарахованою пенею 416 410.76 грн., всього: 12 466,18 дол. США. та 416 410,76 грн., хоча позивач не погоджується з таким розміром боргу. При цьому слід зазначити, що не є предметом спору по даній справі розмір боргу за кредитним договором.

Також, позивач стверджує, що її права порушено діями ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», яке в позасудовому порядку задовольнило свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом набуття права власності на іпотечну квартиру, не зважаючи на те, що дана квартира є єдиним житлом позивача де зареєстровані троє неповнолітніх дітей. Однак, як було встановлено судом, що права та інтереси позивача були захищені в судовому порядку. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 06.10.2020 року у справі №357/11629/19, було скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційна служба» при Чабанівській селищній раді Рогового Максима Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47059264 від 27.05.2019 16:16:39, припинивши право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», відновивши становище, що існувало до порушення, шляхом поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

В даному випадку, слід зазначити, що обставини, які були досліджені та встановлені судом в справі №357/11629/19 взагалі не стосуються предмету спору по даній справі.

Отже, з огляду наведеного вище, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ КБ «Надра», на виконання вимог Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», здійснювали організацію та продаж права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з метою отримання грошових коштів від реалізації даного майна банку, яке впливає на формування ліквідаційної маси ПАТ КБ «Надра» та за рахунок якої задовольняються вимоги вкладників/кредиторів Банку. Кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку.

Нормативно-правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не перебачено, шо відступлення права вимоги за кредитним договорами чи договором іпотеки має відбуватись лише на користь фінансових установ. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не застосовується до відносин щодо реалізації активів неплатоспроможних банків, оскільки у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, - норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, та даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, тому судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. 202, 203, 204, 215, 509, 512, 514, 626, 628, 656 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», ПАТ КБ «Надра», третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання договору про відступлення прав за іпотечним договором недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 27.01.2021 року.

СуддяО. Я. Ярмола