Справа № 307/3733/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 січня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Міца О.-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приват Банк» на заочне рішення Тячівського районного суду від 22 січня 2020 року у справі № 307/3733/19 (Головуючий: Гримут В.І.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що у відповідності до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, посилаючись на те, що у відповідності до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 11 листопада 2013 року, який складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою, відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 260.68 грв., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Отримавши гроші, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по кредитному договору у повному обсязі не виконала, не забезпечила повернення одержаного кредиту та не сплатила відсотки і станом на 07.11.2019 року за нею рахується заборгованість у сумі 16 846,44 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 4 374,54 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 4 290,30 грн. та заборгованості по пені за користування кредитом у сумі 8 181,60 грн.

Заочним рішенням Тячівського районного суду від 22 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 4 374 грн. 54 коп. та 1 921 грн. судових витрат.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні сум АТ КБ «Приват Банк» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення в цій частині, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у цій частині заявлених позовних вимог, так як позивачем надані належні та допустимі докази по справі, наданий також розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми передбачені договором і відповідачем ці докази не спростовані. При укладенні договору відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що згоден що заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг та Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Позивач додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» Дурдинець Р.Ю. яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Справа розглядається без участі ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заочне рішення Тячівського районного суду від 22 січня 2020 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 4 374,54 грн. та 1 921 грн. судових витрат сторонами не оскаржено і рішення суду в цій частині набрало законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 11 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , який складається із заяви позичальниці, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою відповідач отримала кредит у розмірі 6 260,68 грв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, і зобов`язувався сплачувати за користування ним по 1.5 % в місяць з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, яка підписана сторонами і в якому сторони досягли усі істотні умови договору, а також кінцевий термін погашення заборгованості по договору 30 листопада 2015 року, розмір та порядок нарахування відсотків п. 2.1 (1.5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів і сторони у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості передбачили їх нарахування.

Оскільки, у вищезазначеній Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості сторони визначили кінцевий термін погашення заборгованості до 30.11.2015 року заборгованість по процентам за користування кредитом становить 1 186 грн. 57 коп., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України і з ухваленням нового рішення у цій частині, яким позовні вимоги слід задовольнити частково і з вищезазначених підстав, а в решті рішення суду залишити без змін.

Судові витрати у розмірі 273 грн. 74 коп. у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк».

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 1048, 1054 ЦК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково..

Заочне рішення Тячівського районного суду від 22 січня 2020 року у частині відмови у стягненні АТ КБ «Приват Банк» із ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати.

Позов АТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 1 186 грн. 57 коп. відсотків за користування кредитом.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» судовий збір у розмірі 273 грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой