Справа№ 953/1065/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судових засідань - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини на 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сина повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 13.07.2007 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2014 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на теперішній час проживає з відповідачкою. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 року з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Але, з 17.02.2017 він перебуває в новому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого подружжя має малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає з ними однією родиною. Станом на теперішній час його дружина знаходиться на 8 тижні вагітності, перебуває на обліку в жіночій консультації №2 КНП «Міський пологовий будинок №3» ХМР.

Позивач зазначає, що зміна його сімейного стану, утримання другої малолітньої дитини та вагітної дружини, яка не працює, змушує його до значних матеріальних витрат для забезпечення родини, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає, що усім його неповнолітнім дітям повинен бути забезпечений однаковий рівень життя, а зменшення розміру аліментів не стане менш достатнім рівнем для гармонійного розвитку сина ОСОБА_6 , тому, що мінімальний гарантований розмір аліментів не буде меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

24.03.2021 представником відповідачки- адвокатом Шкода А.І. подано відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що матеріальний стан позивача ніяким чином не змінився в сторону погіршення, бо ним тільки за 11 місяців 2020 року отримано доходу від заробітної плати в розмірі 699 199,90 грн., тобто, в середньому по 63 563,62 грн. на місяць, його заробітна плата перевищувала середню заробітну плату по Харківському регіону більше ніж в 6 разів. Таким чином, матеріальне становище позивача лише покращилося в порівняння з попередніми роками. Крім того, для утримання дитини визначається сукупний дохід родини, як чоловіка так і жінки, але відомостей, чи працює дружина позивача, чи отримує вона дохід, в якому розмірі, позивачем доказів не надано, питання про погіршення стану свого здоров`я, як однієї з підстав зменшення розміру аліментів, позивачем в позові не ставиться. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В зв`язку з чим відповідачка просить суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка та її представник- адвокат Шкода А.І. в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в задоволенні позову просили відмовити.

Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, в дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.09 2014, ухвалене по справі 640/7929/14-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.10.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 2013 (а.с.5).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015, ухвалене по справі №640/892/15-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

17 лютого 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , про що Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис №227.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №227 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , актовий запис №3108.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження, видане Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, (а.с.6).

Відповідно до даних довідки №45, видана 29.12.2020 Комунальним некомерційним підприємством «Міський пологовий будинок №3», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 перебуває на обліку в жіночій консультації №2 з діагнозом: вагітність 8 тижнів ( а.с.9).

Згідно з інформацією, яка міститься у звіті про здійснені відрахування та виплати, видана від 25.01.2021 ТОВ`МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРІНГ», позивач працює головним інженером, з його заробітної плати щомісячно відраховується ј частина на сплату аліментів відповідно до постанови від 27.04.2015 року ВП №47312822, з виконання виконавчого листа № 640/862/15-ц від 31.03.2015 р. про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7).

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька від іншого шлюбу та вагітна дружина, яка на теперішній час не працює, що змушує від нього втрату значних додаткових матеріальних зусиль на забезпечення родини, тобто посилався на зміну матеріального та сімейного стану.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 81 Сімейного кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини1 статті 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження факту погіршення його матеріального стану, як і не надав доказів того, що його дружина ОСОБА_4 та малолітня донька знаходяться на його утриманні.

Зі звіту про здійснені відрахування та виплати від 25.01.2021, виданого ТОВ`МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРІНГ» відповідно до постанови від 27.04.2015 року ВП №47312822, з виконання виконавчого листа № 640/862/15-ц від 31.03.2015 р. про стягнення аліментів, за період з 01.01.2015 р. по 30.11.2020 , погіршення матеріального стану позивача не вбачається, оскільки розмір нарахованої заробітної плати в 2015 році складає від 23 391,88 грн. до 41 338.12 грн., а в 2020-від 34 845.93 грн. до 204 103.79 грн. ( а.с. 7).

Визначений судовим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу та його дружина є вагітною, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Аналогічного висновк зробив Верховний Суд у постанові від 30.05.2018 по справі№442/7666/15 та від 30.06.2020 по справі № 760/9783/18-ц.

З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13, 43, 49, 76-78, 81, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду або через Київський районний суд м. Харкова.

Суддя С.М. Лисиченко