Єдиний унікальний номер235/2019/21
Провадження №2/235/995/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 червня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Бородавки К.П. за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебувала в шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , який проживає з нею. Зазначає, що 04.12.2013 між нею та відповідачем був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, згідно якого відповідач зобов`язався у добровільному порядку, щомісячно, до п`ятого числа наступного місяця, сплачувати їй грошові кошти у розмірі 25% від заробітної плати. Вказує, що в період з 2014 року до січня 2020 року відповідач виконував умови договору нерегулярно, з січня 2020 року жодного перерахування аліментів на утримання їхньої дитини відповідачем не здійснено. Посилається на приписи ст.ст.150, 180, 182 СК України та просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду.

Ухвалою суду від 30.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16).

Позивач до суду не прибула, за змістом позову просить розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.3).

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не прибув, відзив на позов не надав (а.с.20,25).

В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників та відповідно до ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач та відповідач мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), який зареєстрований з позивачем (а.с.5, 8).

Шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 02.08.2008 відділом РАГС Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №378, розірваний рішенням Кіровського районного суду м.Донецька від 03.04.2014 (http://reestr.court.gov.ua/Review/38129334).

04.12.2013 між позивачем та відповідачем укладений Договір про участь у вихованні та утриманні дитини, за яким відповідач зобов`язався у добровільному порядку щомісячно, до п`ятого числа наступного місяця, сплачувати позивачу як матері дитини ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25% від заробітної плати; сплата аліментів здійснюється шляхом перерахування їх на картковий рахунок позивача, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (п.2 та п.3); договір посвідчений нотаріально, зареєстрований в реєстрі за №4318 (а.с.9-12).

За змістом п.5 укладеного сторонами Договору про участь у вихованні та утриманні дитини аліменти сплачуються відповідачем, починаючи з моменту ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу між відповідачем та позивачем та до досягнення дитиною 18 років. У випадку навчання дитини у вищому навчальному закладі сплачувати зазначені аліменти до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23 років.

Позивачем в позові зазначено, що в період з 2014 року до січня 2020 року відповідач виконував умови договору нерегулярно, з січня 2020 року жодного перерахування аліментів на утримання дитини не здійснено.

Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Положеннями ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182)

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.3 ст.182).

За приписами ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом; договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується; у разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Одночасно приписами ч.1, ч.9 ст.7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства; у ч.2 ст.7 СК України закріплена можливість урегулювання сімейних відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Згідно зі ст.9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Приписами ст.8 СК України визначено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

В силу наведених законодавчих приписів, враховуючи факт укладення між позивачем та відповідачем Договору про участь у вихованні та утриманні дитини - сина ОСОБА_3 , суд констатує, що сторонами досягнуто згоди щодо аліментних зобов`язань шляхом укладення договору в добровільному порядку.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснив, що у разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби (п.16).

Таким чином, стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку за виконавчим написом нотаріуса, який враховуючи п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», є виконавчим документом.

Також суд враховує, що позивачем не надано доказів того, що укладений між нею та відповідачем договір про участь у вихованні та утриманні дитини розірваний. Отже, на теперішній час такий договір є дійсним та позивач має право звернутись за виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини згідно з укладеним договором.

Оскільки сторони умовами Договору про участь у вихованні та утриманні дитини вже погодили підстави, порядок та розмір аліментів на дитину, задоволення позову про стягнення аліментів на дитину призведе до подвійного стягнення аліментів.

За викладених обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до або через відповідний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя