Провадження № 2/522/3990/21
27 травня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мозолєва Олена Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним, стягнення суми збитків в подвійному розмірі та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просив суд:
-Визнати договір купівлі-продажу від 01.03.2018 року про продаж нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 707,5 кв.м. покупцю ОСОБА_1 та завірений приватним нотаріусом Мозолєвою О.В. в реєстрі №781 недійсним;
-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, які були нанесені діями відповідача способом обману при оплаті за об`єкт при складенні договору купівлі-продажу у подвійному розмірі в сумі 1934160,00 грн.;
-Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень.
Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що 01.03.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 781, за сумою визначеною в договорі - 967080 грн., яка була перераховано позивачем платіжним дорученням №13.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що після підписання договору йому стало відомо, що нежитлового приміщення, зазначеного в договорі за вказаною адресою не має та не було, посилаючись на ч.2 ст. 230 ЦК України просить стягнути збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду, яку він оцінює в один мільйон гривень.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення якого повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року усправі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.
Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.03.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., зареєстрованим в реєстрі за № 781.
Згідно п.2 Договору купівлі-продажу від 01.03.2018 року продаж зазначеного нерухомого майна вчинено за 967 080,00 грн., які продавець одержала від покупця повністю ще до підписання цього договору і своїм підписом підтверджує факт повного розрахунку за нежитлове приміщення.
В матеріалах справи наявне платіжне доручення №13 від 01.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перерахував на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 967 080,00 грн.
Відповідно до п.6 Договору його предмет не є спільною сумісною власністю, а є особистою приватною власністю продавця відповідно до умов шлюбного договору, посвідченого Ткаченко І.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 14.04.2017 року за реєстровим № 497.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що після підписання договору йому стало відомо, що нежитлового приміщення, зазначеного в договорі за вказаною адресою не має та не було.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до ч. 1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язується оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Згідно ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З відповіді на адвокатський запит, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю « Будспецсервіс» від 05.06.2019 року повідомлено, що ТВ « Будспецсервіс» виступало замовником будівництва Торгово-розважального комплексу за адресою: АДРЕСА_2 . За наявною у ТОВ « Будспецсервіс» інформацією у вищезазначеному комплексі фактично відсутнє та ніколи не існувало відокремлене нежитлове приміщення за номером « 17» загальною площею 707,5 кв.м.
Суд встановив, що у сторін по справі виниклі правовідносини які є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
У статтях 215, 216, 230 ЦК України значиться, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами 1-3, 5 та 6 статті 203ЦКУ.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦКУ), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Згідно з пунктом 20 Постанови № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Суд вважає, що надання відповідачем технічного паспорта, виданого ТОВ « Профпроект» від 15.12.2017 року на нежитлові приміщення АДРЕСА_1 , відомості зазначені в якому спростовуються відповіддю на адвокатський запит, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю « Будспецсервіс» від 05.06.2019 про те, що дане приміщення не існує і ніколи не існувало єістотними обставинами для вчиненого договору купівлі продажу квартири від 01.03.2018 року.
Таким чином суд вважає за можливе вимогу про визнання недійсним договору задовольнити.
Позивач також просить суд стягнути на його користь збитки, які були нанесені діями віповідача способом обману при оплаті за об`єкт при складенні договору купівлі-продажу в подвійному розмірі та 1 % від суми договору сплачений позивачем в Пенсійний фонд.
Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідностідо статті 1 Протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами,внесеними Протоколом№ 11) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд встановив, що позивач був введений відповідачем в оману при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2018 року , в результаті чого ОСОБА_1 не отримав і нежитлові приміщення і свою власність в формі грошей у розмірі 967080,00 грн. та 1% в Пенсійний фонд в сумі 9670,80 грн., які підлягають стягненню в подвійному розмірі з відповідача на користь позивача.
У статті 1167 Цивільного кодексу України йдеться про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У пунктах 3, 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1095 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди йдеться мова про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При розгляді справи суд з`ясував, що представник позивача довів, по перше, наявність моральної шкоди, яка була викликана неотриманням спірного майна та втратою коштів позивачем, внаслідок обманних дій відповідача при укладенні правочину, переживаннями, по друге, протиправність діяння ОСОБА_2 , що полягає в обмані при укладенні правочину, по третє, причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням ОСОБА_2 та вини останньої в її заподіянні.
Суд не погоджується з розміром моральної шкоди, яка визначена позивачем при подачі позову у розмірі 1 000 000 гривень. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 000 гривень моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Отже, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Під час укладення рішення суд вирішує, в тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 264 ЦПК України).
У статті 133ЦПК України йдеться мова про те, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 9605,00 грн. та 384,20 гривень судового збору за подачу заяв про забезпечення позову.
Документами, що підтверджують сплату судового збору є подані позивачем оригінали квитанцій про сплату збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивачем не надано (у відповідності до статей 137, 139, 141 ЦПК України) підтверджень понесення ним витрат адвокатські послуги, у зв`язку із чим в задоволенні даної чатсини вимог суд відмовляє.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково.
На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15, 16, 203, 215, 229, 230, 525, 610, 628, 1167, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мозолєва Олена Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсним, стягнення суми збитків в подвійному розмірі та моральної шкоди- задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01.03.2018 року про продаж нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 707,5 кв.м. покупцю ОСОБА_1 та завірений приватним нотаріусом Мозолєвою О.В. в реєстрі №781.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВД в Одеській області, 24.05.2006 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ в м. Одесі) збитки, які були нанесені діями віповідача способом обману при оплаті за об`єкт при складенні договору купівлі-продажу в подвійному розмірі в сумі 1934160,00 ( один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі сто шістдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВД в Одеській області, 24.05.2006 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ в м. Одесі) збитки в подвійному розмірі, які були понесені в день підписання договору купвлі-продажу від 01.03.2018 року у вигляді 1 % в Пенсійний фонд України в розмірі - 19 341,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВД в Одеській області, 24.05.2006 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ в м. Одесі) моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВД в Одеській області, 24.05.2006 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Приморським РВ в м. Одесі) суму сплаченого судового збору в розмірі 9989,20 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 07.06.2021 року.
Суддя: Абухін Р.Д.