Дата документу 01.12.2021 Справа № 321/1522/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 321/1522/20Головуючий у 1-й інстанції Васильченко В.В.
Пр. № 22-ц/807/3293/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Михайлівського районного суду Запорізької області із вищезазначеним позовом (а.с. 1-4), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати в сумі 2000,00 грн. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вищезазначеного позову зазначала, що з 2014 року перебувала у відносинах з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_2 від якого народила сина. За її заявою у 2018 році було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні у Кам`янсько-Дніпровському ВДВС. Дитина мала діагноз «Затримка психо-речового розвитку», на час подачі позову, після неодноразових медичних досліджень дитині встановлено діагноз «розлад аутичного спектру». Про ці обставини відомо відповідачу. Позивач працює приватним адвокатом, ця робота потребує багато часу і уваги. Після народження дитини її заробітки різко знизилися. На теперішній час вона має матеріальні труднощі та обмежені фінансові можливості, які в період карантину значно посилилися, бо навіть ті гроші які могла заробити раніше і за повний робочий день заробити не може, бо тривалий час із-за карантину не працювали дитячі заклади, той садок куди зарахована дитина із-за передачі його з обласного бюджету до місцевого став працювати лише 01 жовтня 2020 року. До цього разом дитиною постійно знаходилася вона, іноді їй допомагала мати, яка проживає в м. Василівка, але це максимум до одного тижня, бо з дитиною з такими психологічними особливостями дуже важко впоратися, дитина дуже прив`язана до матері. Соціальної допомоги не отримує. Зазначає, що відповідач проживає з іншою особою, яка є приватним підприємцем, в якої працевлаштований відповідач, вони мають сімейний бізнес, прибуток отримують удвох як подружжя. Інших дітей відповідач не має. Вважає, що відповідач має змогу виконати встановлений законом обов`язок утримання власної дитини, яка через свій стан здоров`я потребує додаткових витрат. Весь фінансовий тягар по утриманню сина відповідач поклав на позивача. Діагноз розлад аутичного спектру, було поставлено лише 19 жовтня 2020 року, до цього возила дитину на різні обстеження, але лікарі ставили діагноз «затримка психо-речового розвитку», а «аутизм» ставили під питанням. Зазначає, що медичними документами підтверджує стан здоров`я дитини. На лікування витрачено багато грошей, і в подальшому ці витрати будуть, тому що діагноз «розлад аутичного спектра» передбачене щоденні заняття, придбання спеціальних матеріалів для навчання. На теперішній час дитина прийнята на навчання до Комунального некомерційного підприємства «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги санаторного типу» Запорізької обласної ради, де заняття призначені двічі на тиждень (понеділок, вівторок) в м. Запоріжжя, їх доводиться їздити з м. Кам`янка-Дніпровська до м. Василівка, де ночує у матері, а наступні два дні вона возить дитину на заняття, у вівторок знову повертатися додому. Її машина та стаж водія не дає змогу самій возити дитину до м. Запоріжжя. З м. Василівка до м. Запоріжжя її возить інші люди, а вона сплачує за паливо. Яна одну поїздку до м. Запоріжжя витрачає на пальне з м. Кам`янка-Дніпровська до м. Василівка 300 грн., і до Запоріжжя за одну поїздку 250 грн., тобто в тиждень витрачає близько 1000 грн.. Перший курс навчання триває один-півтора місяця, спеціалісти Центру вирішують, як далі буде проводитись навчання. Для зарахування дитини до закладу необхідно було витратити кошти на здачу аналізів та поїздок до лікарні. 29 жовтня 2020 року возила дитину на діагностику до Центу «Совьонок», для цього також необхідно було витрачати кошти на поїздку (винайняти водія за 500 грн.), сплатити за консультацію. Дитині робила неодноразові аналізи: перевірку слуху (двічі: один поверхневий аналіз, другий в цьому році глибинний, який коштував 1500 грн..16 вересня 2020 року відвозила дитину на електроенцефалограму до лікувально-діагностичного центру «МедІнвест». Нещодавно закінчили курс лікування медикаментами, тепер розпочалась перерва на три місяці, після якої знову курс буде продовжено після відвідання невролога, яка веде лікування сина. Зазначає, що лікування сина розпочала ще коли йому виповнилося три роки. Діагноз тоді ставили ЗПРР, призначали лікування, масажі. Медикаменти замовляла а Росії, бо там вони втричі дешевше, ніж в Україні, також проводила три курси масажу по 10 днів (вартість 1масажу 100 грн. для дитини) за який сплачувала готівко, про це завжди повідомляла відповідача. Час лікування був упущений із-за пізньої діагностики, а також із-за карантину.Бажає заявити вимогу про стягнення додаткових витрат для лікування сина з відповідача 2000 грн., щоб ці гроші приходили вчасно, адже дитина вже досягла п`ятирічного віку, і для реабілітації дитини та приведення її до психологічної норми залишилось менше двох років. Тому заявляє цю суму наперед як додаткові витрати на лікування сина, хоча фактично все, що потрібно, це значно перебільшує цю суму. Крім цього, всюди їздить з дитиною, а значить не має змоги заробляти на власне життя. Всі процедури є платними, тому фінансова допомога від відповідача вкрай потрібна дитині для приведення її в нормальний стан як це максимально можливо з урахуванням її діагнозу. Відповідач добровільно сплачувати додаткові витрати відмовляється, має заборгованість за аліменти за три роки.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Машкіну Н.В. (а.с. 34).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області (а.с. 37) дану справу направлено для розгляду за підсудністю до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Васильченка В.В. (а.с. 48).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 49-50) відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року (а.с. 129-135) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати в сумі 2000,00 грн. на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дні звернення до суду з позовом - 28.11.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 840,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 138-141) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 151).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито (а.с. 152-153), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 154).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді доповідача та колегію суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 15 суддів). Крім того, у жовтні 2021 року суддя-доповідач перебувала у додатковій відпустці (а.с. 159).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача ОСОБА_2 у цій справі, правильно керувався ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180, 185 СК України та правильно виходив із того, що позивач ОСОБА_2 , як мати, має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 , як батька, додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тому що лікування (виписки амбулаторного (стаціонарного) лікування а.с.71, 89 тощо) та утримання (а.с.108-110 тощо) дитини з інвалідністю з діагнозом дитячий аутизм, соціальна дезадаптація, ЗН мови, гіперкінетичний синдром (медичний висновок № 20 від 18 грудня 2020 року КНП Кам`янсько - Дніпровська ЦРЛ» Кам`янсько- Дніпровського району Запорізької області копія а.с.70) відноситься до тих особливих обставин (хвороба дитини, яка у тому числі дає право на одержання соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 18 років), та які передбачають можливість стягнення додаткових витрат, в даному випадку з батька, на утримання дитини, оскільки вказані витрати, у зв`язку з стійким захворюванням і не пов`язані з повсякденними побутовими витратами на дитину.

Проте, суд першої інстанції помилився у визначенні розміру цих додаткових витрат на утримання дитини з відповідача на користь позивача у цій справі.

Оскільки, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що:

- судовим наказом, виданим Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 12.01.2018 року (а.с. 161-162), з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття;

- відповідач ОСОБА_1 станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції працює та отримує мінімальну заробітну плату (довідка № 1 від 04.05.2021 року (а.с. 59), з його мінімальної заробітної плати вже стягуються аліменти у розмірі 50% від заробітку відповідача, як батька,

- та відповідач має перед позивачем заборгованість по аліментам (а.с. 8-10), яка, як зазначав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, станом на грудень 2020 року становить 48114,40 грн. (а.с.132).

Проте, при визначенні розміру додаткових витрат на дитину у цій справі суд першої інстанції не звернув належної уваги, що, з урахуванням встановлених судом вищезазначених обставин цієї справи, а саме: що на користь позивача з відповідача вже стягнуті аліменти на утримання цієї дитини у вищезазначеному розмірі у вигляді половини заробітку відповідача, як батька, при цьому, відповідач працює та отримує лише мінімальну заробітну плату (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) і має заборгованість по аліментам перед позивачем на утримання цієї дитини, тому визначення розміру додаткових витрат на цю дитину з відповідача на користь позивача у цій справі 2000,00 грн. (як просила позивач та як визначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні) буде порушувати права відповідача, який не має матеріальної можливості сплачувати такий розмір додаткових витрат (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), та не буде сприяти меті цих додаткових витрат своєчасному забезпеченню прав неповнолітньої дитини на останні, а лише буде сприяти нарощуванню заборгованості по цих виплатах відповідача перед позивачем.

Звідси, належним, достатнім та справедливим розміром додаткових витрат з відповідача ОСОБА_1 , як батька, на користь позивача ОСОБА_2 , як мати, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі з урахуванням усіх вищезазначених встановлених судом фактичних обставин цієї справи, та те, що ці витрати стягуються з відповідача у цій справі на користь позивача не одноразово, а щомісяця (з дати подачі позову позивачем у цій справі і до досягнення дитиною повноліття), є «500,00 грн.» щомісяця, який буде відповідати забезпеченню якнайкращих інтересів дитини і не буде порушувати прав відповідача, як батька.

В іншій частині доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 (щодо періоду стягнення додаткових витрати на неповнолітню дитину, витрат відповідача на оренду житла, оплату комунальних послуг тощо) дублюють доводи відзиву відповідача проти позову позивача у цій справі (ас. 53-61) у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в цій частині, а лише відображають позицію відповідача, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України обов`язки батьків дитини: матері та батька по утриманню сина є рівними. Мати не повинна виключно сама нести тягар вищезазначених додаткових витрат на малолітнього сина, пов`язаних з вищезазначеною хворою останнього.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого відзиву на позов позивача у цій справі та у спростування позову позивача у цій справі в частині наявності у нього можливості сплати на користь позивача додаткових витрат на неповнолітнього сина щомісячно у розмірі 500,00 грн.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі відсутні, сторонами апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року у цій справі слід змінити, зменшивши розмір додаткових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі до «500,00 грн.»; в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Судовий збір у сумі 840,80 грн., стягнутий судом першої інстанції з відповідача на користь держави у цій справі рішенням, є мінімальним, а тому не може бути зменшений апеляційним судом в разі задоволення апеляційної скарги відповідача у цій справі лише частково при вищевикладених обставинах.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч.1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача лише частково при вищевикладених обставинах, останній не має права на компенсацію у цій справі судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн. (а.с. 197, розрахунок: 150% від судового збору у суді першої інстанції 840,80 грн.), який у свою чергу також є мінімальним.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що останні не позбавлені права у подальшому у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи вирішувати питання про зміну (збільшення, зменшення) розміру додаткових витрат чи аліментів на дитину, в разі відпадіння обставин, які були підставою для їх стягнення їх за рішеннями суду тощо.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 141, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 червня 2021 року у цій справі змінити, зменшивши розмір додаткових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі до «500,00 грн.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 02.12.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.