07.06.2021 Справа № 756/8358/21
Справа №756/8358/21
Провадження № 2/756/4791/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №62634426 Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 28 ЦПК України передбачено, зокрема, що позови про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Таким чином, тлумачення ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Позивач в позовній заяві зазначає, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження вказаного факту позивачем надано договір оренди житлового приміщення від 2019 року. При цьому, сама позовна заява не містить обґрунтування позивача про необхідність застосування альтернативної підсудності.

Так, частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Приписами статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи повинно бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документами, до яких відносяться відомості про місце проживання, є: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Постановою КМУ №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Для реєстрації за місцем перебування у особи повинні бути юридичні підстави на перебування в житловому приміщенні наприклад, договір оренди або згода власника на здійснення даної процедури.

Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги".

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Однак, сама по собі наявність договору оренди не може свідчити, що вказана у договорі адреса є зареєстрованим місцем перебування позивача, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що нею пройдена передбачена Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Постановою КМУ №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року процедура реєстрації місця перебування.

А отже, позивачем не надано доказів її зареєстрованого місця проживання/перебування саме в Оболонському районі м. Києва, тобто на території, яка відносить до територіальної юрисдикції (підсудності) Оболонського районного суду м. Києва.

У зв`язку з наведеним, суд позбавлений можливості прийняти позовну заяву до свого провадження та вважає за необхідне застосувати загальне правило підсудності, передбачене ч.2 ст.27 ЦПК України, відповідно до якого належним судом для розгляду даної справи є Святошинський районний суд м. Києва.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, враховуючи відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України, беручи до уваги приписи ч.1 ст. 27 ЦПК України, справа підлягає направленню на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва (03148 м. Київ, вул. Якуба Коласа, 27-А) за загальними правилами підсудності згідно вимог ст. 27 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів передати на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (03148 м. Київ, вул. Якуба Коласа, 27-А).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха