Справа № 523/4875/21
Провадження № 2/496/1541/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року, вказану цивільну справу було направлено до Біляївського районного суду Одеської області на розгляд за підсудністю.

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Одночасно з пред`явленням позову, позивач надала клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, загальна площа якої становить 0,0500 га, для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка НОМЕР_1 , кадастровий номер №:02:002:0466, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що вказане майно придбане сторонами у період шлюбу та є спільним сумісним майном подружжя, проте зареєстровано на праві власності за відповідачем. Позивачу стало відомо, що відповідач збирається продавати земельну ділянку та переглянувши сайти АДРЕСА_2 , позивач знайшла оголошення про продаж земельної ділянки. Відповідач, як власник земельної ділянки може в будь-який момент відчужити це майно, що, в подальшому, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підставі ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, перевіривши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України з наступних підстав.

В порушення пункту 5 та 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить: ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, згідно із ч. 1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу вищевказаної норми цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Заявник має зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, належного обґрунтування з посиланням на докази необхідності забезпечити позов саме в обраний спосіб, а також відсутня ціна позову про забезпечення якого просить заявник.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачем не дотримані вимоги закону при подачі заяви про забезпечення позову, оскільки остання не оформлена в порядку, встановленому ЦПК України, зазначене є перепоною для розгляду вказаної заяви по суті, у зв`язку з чим суд, на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України, повертає вказану заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі, викладеного, суддя дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову у зв`язку з несплато судового збору.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 187, 274 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник