Справа № 462/7333/20
УХВАЛА

27 січня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №462/7333/20 від 15 грудня 2020 року,-

встановив:

заявник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу №462/7333/20 від 15 грудня 2020 року виданого Залізничним районним судом м. Львова за заявою ЛМКП «Львівводоканал» про стягнення боргу у розмірі 1994 (одну тисячу дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 43 коп. Також в заяві ОСОБА_1 просить судові витрати в розмірі 113 грн. 50 коп. покласти на заявника.

В обґрунтування заяви про скасування судового наказу покликається на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , ЛМКП «Львівводоканал» не надає послуг з водопостачання та водовідведення. Зазначає, що водопостачання здійснюється у спільний санвузол із сусідом, власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи 462/7333/20 та заяви про скасування судового наказу з додатками до неї, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Враховуючи, що у заяві про скасування судового наказу наведено посилання на обставини, які свідчать про необґрунтованість вимог стягувача, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ, оскільки із матеріалів заяви вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України в разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Нормами Розділу ІІ («Наказне провадження») ЦПК України не врегульовано питання щодо розподілу судового збору при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, застосувавши аналогію закону, сплачений заявником судовий збір в розмірі 113 грн. 50 коп. підлягає стягненню з ЛМКП «Львівводоканал» на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №462/7333/20 від 15 грудня 2020 року - задоволити.

Скасувати судовий наказ №462/7333/20, виданий 15 грудня 2020 року Залізничним районним судом м. Львова за заявою ЛМКП «Львівводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 боргу у розмірі 1994 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) грн.43 коп. та 210.20 грн. судового збору.

Стягнути з ЛМКП «Львівводоканал» на користь ОСОБА_1 113 грн. 50 коп. сплаченого судового збору.

Роз`яснити стягувачу ЛМКП «Львівводоканал», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.С. Мруць