Справа № 486/1466/20
Провадження № 2/486/258/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 травня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Южноукраїнська міська рада Миколаївської області,

В С Т АН О В И В:

04 січня 2021 року з Миколаївського апеляційного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що згідно договору дарування укладеного 04 жовтня 2019 року між нею та її батьками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дмитрієвою В.В., набула у власність будинок АДРЕСА_1 . Однак, в будинку, окрім батьків, зареєстрований її брат ОСОБА_2 , який не є членом її сім`ї та фактично там не проживає з серпня 2019 року. Місце його фактичного проживання їй не відоме. У зв`язку з цим просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

20 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстрації в цьому будинку.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року у справі було залучено до участі у розгляді справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Южноукраїнську міську раду Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що її брат ОСОБА_2 в серпні 2019 року поїхав із дому в невідомому напрямку, із сім`єю не спілкується, навіть зателефонувати йому не можуть. В зв`язку із викладеним просила позов задовольнити і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 зі зняттям його з реєстрації в цьому будинку.

Представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, пояснив, що в серпні 2019 року відповідач ОСОБА_2 добровільно звільнився із ВП «ЮУ АЕС» і поїхав з міста із своєю сім`єю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України».

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 її син. Після того, як відповідач втретє розірвав шлюб, попросив, щоб ми його зареєстрували за своєю адресою проживання в будинку АДРЕСА_1 . Пізніше вони придбали йому окреме житло. В серпні 2019 року її син поїхав із місця проживання. Вона випадково дізналась, що син звільнився з ВП «ЮУ АЕС».Не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особо ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа Южноукраїнська міська рада Миколаївської області в судове засідання не з`явилась, від представника надійшло клопотання із проханням розглядати справу без участі представника.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засіданні суд постановив відповідну ухвалу в судовому засіданні.

Вислухавши позивача, його представника, третіх осіб та їх представників, свідка, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України.

Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 04 жовтня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Дмитрієвою В.В., ОСОБА_1 , набула у власність будинок АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16-17).

З довідки виданої 21 липня 2020 року управою МПЗ та повідомлення ЦНАП Южноукраїнської міської ради від 28.09.2020 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19 лютого 2010 року (а.с. 11, 21).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає в будинку АДРЕСА_1 та є сусідкою сім`ї ОСОБА_7 . ОСОБА_2 знає давно, не бачила його близько двох років. Приблизно два роки тому у них з матір`ю був конфлікт. З серпня 2019 рокі ОСОБА_2 вона не бачила.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду,обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 16-17).

Згідно положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16 січня 2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , не проживає понад встановлені строки, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації місця проживання особи відбувається на підставі Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207.

За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, саме судове рішення, яким відповідача буде визнано таким, що втратив право користування квартирою, стане підставою для вчинення дій органами реєстрації по зняттю відповідача з реєстраційного обліку, тому дане питання не відноситься до повноважень суду, а позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн., який, у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

В частині позову щодо зняття з реєстрації в будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне найменування третьої особи: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, вул. Дружби народів, б.48, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, 55002, .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова

_______________________________________

Повне рішення складено 04 червня 2021 року.