ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1016/21
УХВАЛА

02 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись із заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, крім іншого просив суд зменшити або звільнити його від сплати судового збору та поновити строк на апеляційне оскарження.

Проте вказані клопотання до задоволення не підлягають, виходячи із наступного.

Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз`яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторін, з другого боку.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору, та інтересами заявника на судовий захист.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та за наявності клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану або статусу за своїм внутрішнім переконанням.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору в зв`язку з тим, що особа має незадовільний майновий стан повинно бути належним чином оформлене, містити доводи та підтверджуватися доказами того, що майновий стан особи перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Всупереч вищевикладеному, посилаючись на скрутне матеріальне становище та відсутність постійного доходу, як на підставу зменшення або звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість сплати судового збору у встановлених законодавством порядку та розмірі, при цьому апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану (розміру реального доходу, наявності заробітної плати, прибутку, рухомого /нерухомого майна тощо), що могли слугувати підставою для зменшення або звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення або звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тому за подання апеляційної скарги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 365 грн 40 коп (243,60 грн (судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви) * 150%).

Судовий збір повинен бути перерахований або внесений за такими реквізитами: При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Отримувач коштів ГУК у Хмел.обл/Хмельниц. мтг/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0022775

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________ (РНОКПП); судовий збір за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року по справі 686/19150/14, Хмельницький апеляційний суд.

Судовий збір буде зарахований при умові правильного зазначення всіх платіжних реквізитів.

Крім того, відповідно до п.13 Перехідних положень ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно вимог ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент проголошення оскаржуваного рішення суду), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Главою 8 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду) передбачено порядок перегляду заочного рішення, ухваленого у справі та порядок його оскарження.

Статтею 231 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду) передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вказана норма кореспондуються із нормами ч.4 ст. 287 ЦПК України в редакції 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених в ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ні він, ні його представник не були присутніми під час постановлення ухвали судом першої інстанції 13 лютого 2020 року, якою залишено його заяву про перегляд заочного рішення суду без задоволення, а копію оскаржуваної ухвали суду отримав лише 28 квітня 2021 року.

Однак, апеляційний суд не може вважати такі обставини, як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду, оскільки ст. 231 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду) визначено особливий порядок оскарження заочного рішення та визначено з якого моменту розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З урахуванням положень ст. 231 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду), перебіг строку на апеляційне оскарження заочного рішення розпочинається з моменту постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не з моменту отримання копії такої ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення була постановлена 13 лютого 2020 року, таким чином з 14 лютого 2020 року розпочався перебіг строку на апеляційне оскарження заочного рішення.

Апеляційна скарга була подана лише 26 травня 2021 року, тобто поза межами строку визначеного процесуальним законодавством на оскарження заочного рішення суду.

Окрім того, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суди повинні враховувати, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

І сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 13 жовтня 2015 року та саме за результатами розгляду його заяви була постановлена 13 лютого 2020 року ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення у справі без задоволення.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 повинен був вживати всіх можливих заходів щоб дізнатися про стан розгляду поданої ним заяви про перегляд заочного рішення у справі.

І, разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_1 адвокат Сковорода О.М. брала участь в судовому засідання у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та була присутня під час проголошення оскаржуваної ухвали, що підтверджується протоколом судового засідання від 13.02.2020 (а.с.234).

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 слід подати повторно клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду із зазначенням інших поважних та об`єктивних причин, що перешкоджали вчасному апеляційному оскарженню в межах строків, що були визначені цивільним процесуальним законодавством для оскарження заочного рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Якщо скаржник, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк усуне недоліки, то апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. В іншому випадку до апеляційної скарги будуть застосовані положення ст. 358 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 133, 185, 356, 357 ЦПК України

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення або звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2015 року залишити без руху, про що повідомити апелянта та надати йому строк у 10 днів з дня вручення копії ухвали для подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку та для сплати судового збору в сумі 365 грн 40 коп.

Оригінал квитанції про сплату зазначених витрат та клопотання про поновлення строку надати апеляційному суду у вказані вище терміни.

У випадку не виконання вимог ухвали суду буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження або апеляційну скаргу буде повернуто апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.П. Корніюк