Справа № 286/2696/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 листопада 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але вже понад 10 років за нею не проживає, тобто будинком не цікавиться, його речей у будинку немає, він покинув його добровільно та ні на що не претендує. Реєстрація відповідача у вказаному будинку створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації останнього проводить вона, повноцінно скористатися субсидією по сплаті послуг вона не може.

Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові. При цьому, пояснила, що відповідач був другом її сина, з яким вони навчалися в ПТУ, і на час закінчення ПТУ йому необхідна була прописка для влаштування на роботу. Він фактично в будинку ніколи не проживав. Де він знаходиться на даний час сину невідомо, так як вони втратили зв`язок.

Відповідач про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник третьої особи - центру надання адміністративних послуг Овруцької міської ради житомирської області в судове засідання не з`явився, але надали заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутність. Щодо задоволення позову не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , тобто позивач, є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_3 . У вказаному житловому будинку з нею, серед інших, зареєстрований і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням №57 четвертої сесії 5 скликання Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 29.11.2006 «Про найменування (перенайменування) вулиць та нумерації будинків» було встановлено наступні назви вулиць, провулків та нумерацію будинків в с. Заріччя та Острів згідно з додатком 1,2, а також припинено дію попередніх рішень ради, в тому числі і рішення 17-ї сесії 4 скликання від 13.08.2004, 18-ї сесії 4 скликання від 17.11.2004, 23-ї сесії 4 скликання від 21.07.2005 «Про перейменування нумерації будинків». Відповідно до вказаних додатків ОСОБА_1 було встановлено нумерацію житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2006, зареєстрованого в реєстрі за №1-1176, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» від 27.07.2006, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виконавчого комітету Овруцької міської ради №890 від 02.08.2021 та рішення №57 4-ї сесії 5 скликання Зарічанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 29.11.2006 «Про найменування (перенайменування) вулиць та нумерації будинків» (а.с.9-12).

Приписами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання інших членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужим нерухомим майном в певних межах, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна можливості володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Критерій «істотності» є оціночним поняттям та підлягає встановленню в залежності від обставин кожної конкретної справи.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №522/20822/18 від 09.06.2021.

У ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право кожної особи на повагу до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

«Житло» має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, № 15729/07, § 37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

У ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5-6 ст.81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Копія довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Овруцької міської ради №890 від 02.08.2021 (а.с.6) свідчить, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: чоловік - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та не родич - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З акту №22 встановлення фактичного місця проживання особи від 02.08.2021, складеного уповноваженою особою - старостою Зарічанського округу Струтовською Л. І. (а.с.7), вбачається, що зі слів суб`єкта звернення - ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою фактично не проживає з 2014 року ( а. с. 7).

Копія акту обстеження домогосподарства №6-107 від 19.02.2018 (а. с. 8), в свою чергу, свідчить, що комісією в складі в. о. старости - ОСОБА_7 , сусідів: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що дійсно в домогосподарстві ОСОБА_1 зареєстровані, але фактично не проживають: син - ОСОБА_5 , 1989 року народження, який проживає в м. Харків; дочка - ОСОБА_6 , 1993 року народження, яка проживає в с. Слобода Шоломківська Овруцького району Житомирської області, та ОСОБА_2 , який проживає в м. Київ.

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірному житловому будинку АДРЕСА_1 підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_10 , яка показала, що вона є сусідкою через паркан ОСОБА_1 вже 18 років, і ніколи не бачила в неї ОСОБА_11 .

Таким чином, встановивши, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона отримала в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , відповідач в будинку не проживає і не проживав з часу реєстрації, тобто більше 10 років, оцінивши баланс інтересів сторін та дослідивши питання втрати права відповідача на житло на предмет пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, суд приходить до висновку, що право останнього на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника на підставі ч.2 ст. 406 ЦК України та відповідно про задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн.00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Про перегляд заочного рішення може бути подана заява відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення на заочне рішення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд (скарги), якщо така заява (скарга) подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 30.11.2021.