Справа № 373/297/14-ц
Номер провадження 6/373/1/21
УХВАЛА

25 січня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ? судді Керекези Я.І.,

за участю секретаря судових засідань Ткалі І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» про заміну стягувача по справі № 373/297/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ГМХБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро» звернувся до суду із заявою і просить замінити стягувача по справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ГМХБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 квітня 2020 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Ю-Бейс» був укладений договір про відступлення права вимоги № UA-EA-2020-03-12-000009-b/42/1, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Ю-Бейс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1846-20/7-1в від 25 січня 2007 року, боржниками за яким є ОСОБА_1 та ТОВ «АПК ГМХБ». Відповідно до договору відступлення права вимоги № 1 від 06 травня 2020 року право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро». На даний час рішення суду не виконано, виконавчі листи знаходяться в заявника і для можливості подати їх на виконання і виникла потреба замінити стягувача..

В судове засідання представник заявника не з`явився, повідомлений належним чином.

ТОВ «АПК ГМБХ» в силу п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлене належним чином, свого представника не направило. Вирішуючи питання належності повідомлення ТОВ «АПК ГМБХ», суд приймає до уваги і ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 повідомлений про день та час судового розгляду та є засновником даної юридичної особи відповідача.

Представник ОСОБА_1 адвокат Онишко В.М. вважає, що заява не підлягає до задоволення. Посилається на те, що представник ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро» просить замінити їх як правонаступника у справі, розгляд якої вже завершено, не прохаючи замінити сторону виконавчого провадження. Крім того, до заяви не додано ніяких доказів, оскільки наявні не завірені у встановлений спосіб, тому належними їх вважати не можливо.

Представники Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та у Київській області не з`явилися, повідомлені належним чином.

В силу ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2014 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ГМХБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набрало законної сили 13 травня 2014 року.

01 липня 2014 року на виконання вищезазначеного рішення суду на адресу позивача за його заявою були направлені виконавчі листи.

Дані виконавчі листи перебували на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області і були повернуті стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення (а.с.189-190).

22 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» був укладений договір про відступлення права вимоги № UA-EA-2020-03-12-000009-b/42/1, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Ю-Бейс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1846-20/7-1в від 25 січня 2007 року, боржниками за яким є ОСОБА_1 та ТОВ «АПК ГМХБ» (а.с.154-188).

06 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» був укладений договір відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро» перейшло право вимоги, в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором (а.с.119153).

Представник заявника в заяві зазначив, що на даний час виконавчі листи знаходяться у ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро», і саме для можливості подачі їх на виконання просить замінити стягувача. Обґрунтування поданої до суду заяви, як вбачається з її змісту, базується на наявному виконавчому провадженні, невиконання судового рішення, переуступлення права вимоги і у зв`язку з цим необхідністю заміни стягувача; посилання заявник здійснює також на норми законодавства, що регулюють можливість зміни сторони виконавчого провадження, а саме стягувача; у прохальній частині заяви також представник просить замінити стягувача, а не позивача у справі.

Тому суд не може взяти до уваги як підставу відмови у задоволенні заяви посилання представника боржника ОСОБА_1 адвоката Онишко В.М. на те, що представник ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро» в заяві просить замінити їх як правонаступника у справі, розгляд якої вже завершено, не прохаючи замінити сторону виконавчого провадження.

Щодо позиції представника боржника ОСОБА_1 адвоката Онишко В.М. з приводу відмови у позові з підстав відсутності належних доказів (не завірення їх належним чном представником позивача), слід зазначити наступне.

Порядок засвідчення копій документів, визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55).

Відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа.

Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року).

Саме з врахуванням вищезазначеного, Верховний Суд у справі № 761/5894/17, постанова від 18 грудня 2018 року, дійшов висновку, що «Первісний недолік наданих представником Компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» копій документів полягав у тому, що відмітка про засвідчення копії документа була розміщена лише на останньому аркуші прошитого та пронумерованого документа, а не на кожній його сторінці, при цьому всі сторінки доданого документу були прошиті, на останній його сторінці зазначена кількість аркушів, проставлено посвідчувальний напис, підпис уповноваженої особи та печатка Компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP», а тому на переконання Верховного Суду, суд першої інстанції безпідставно визнав неподаною та повернув заяву Компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP».

Повертаючи заяву Компанії «ANSERCONE ENTERPRISE LP» про скасування рішення МКАС при Торгово-промисловій палаті України, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, суд апеляційної інстанції мав можливість, але зазначених порушень не усунув.

Ураховуючи наведене та з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних ухвал судів попередніх інстанцій та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.»

До заяви про заміни стягувача додано документи на 81 аркуші, які прошиті та пронумеровані, скріплені підписом та печаткою представника ТОВ «Фінансова компанія «Кантієро» адвоката Круглика В.В.

Тому, не допускаючи надмірного формалізму, суд вважає, що додані до заяви про заміну стягувача письмові докази завірені представником позивача належним чином та беруться до уваги

Згідно із статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче продовження», що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п.1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, внаслідок чого до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищезазначені висновки висловлені Верховним Судом у справі № 2-3627/09, постанова від 09 грудня 2019 року, та узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і у разі відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заявник у даній справі подав заяву про заміну стягувача, який є стороною виконавчого провадження, з метою реалізації своїх прав як правонаступника первісного кредитора за кредитним зобов`язанням, яке залишилося не виконаним.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про заміну стягувача суд бере до уваги, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження, яке є завершальною стадією судового провадження, стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Таким чином, посилання представника заявника та зазначені в заяві підстави узгоджуються з положеннями закону та письмовими матеріалами справи, на даний час рішення суду не виконано, а тому заява про заміну стягувача підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. 442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» - у справі № 373/297/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ГМХБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором - його правонаступником -Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро».

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виготовлення повного тексту ухвали вчинено 29 січня 2021 року.

Суддя: Я. І. Керекеза