Справа №265/1867/21
Провадження №2/265/813/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/1867/21 за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про встановлення факту невикористання житлових чеків, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що у жовтні 2020 року вона звернулась до Департаменту по роботі з активами управління міського майна Маріупольської міської ради із заявою та пакетом документів з питання оформлення свідоцтва про право власності на жиле приміщення у гуртожитку АДРЕСА_1 . Однак листом від 26 жовтня 2020 року їй було відмовлено через те, що не надано документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за періоди з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року. Вказувала, що вона зареєстрована по АДРЕСА_2 з 30 квітня 2010 року. Додавала, що з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року вона була знята з реєстрації разом із матір`ю в будинку по АДРЕСА_3 , після чого була зареєстрована після отримання паспорта як неповнолітня лише 9 березня 1996 році, оскільки не могла отримати паспорт із-за відсутності бланків паспорту, після чого до 27 серпня 1996 року з матір`ю та вітчимом була зареєстрована в будинку в АДРЕСА_4 . В період з 28 серпня 1996 р. по 5 липня 2001 р. вона мешкала в гуртожитку Горлівського медичного коледжу, де навчалась, по АДРЕСА_5 з 9 жовтня 1996 р. по 17 квітня 1998 р. та по АДРЕСА_6 з 18 вересня 1998 р. по 22 червня 2001 р., що підтверджується довідкою Горлівського медичного коледжу. При цьому вона деякий час мешкала у цьому гуртожитку, бо працювала в міській лікарні № 2 м. Горлівка, а їй ніде було мешкати, то ж вона мешкала в гуртожитку із дозволу коменданта, що підтверджується дипломом Горлівського медичного коледжу та випискою з трудової книжки. З 1 серпня 2008 року вона по 18 червня 2009 року ніде не була зареєстрована, але знаходилась на обліку у Військкоматі м. Маріуполя. Також за довідкою від 15 грудня 2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» вона за період з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року в списках громадян України, що мають право на приватизацію житла відсутня. Вказане свідчить, що приватизаційні чеки нею у спірний період не використовувались.

Згідно уточнених позовних вимог просила суд встановити факт не використання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, до суду від представника Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради надійшов письмовий відзив, де останній вказував, що повноваження щодо підготовки та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир покладено на Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради. Натомість, рішення про передачу у власність квартири приймається виконавчим комітетом Маріупольської міської ради. Листом від 26 жовтня 2020 року позивачу було роз`яснено, що свідоцтво про право власності на кімнату АДРЕСА_1 буде оформлено департаментом у разі надання документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року. При цьому позивачем помилково розцінено такий лист Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, як відмову у приватизації належної їй квартири, оскільки він є повідомленням про неможливість здійснити приватизацію квартири за відсутності певних документів. Додавав, що за наявності судового рішення про невикористання позивачкою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у спірний період, вона не позбавлена права звернутись до органу приватизації за оформленням свідоцтва про право власності на житлове приміщення АДРЕСА_1 . На підставі переліченого вимоги зі встановлення факту невикористання ОСОБА_1 житлових чеків для приватизації державного житлового фонду залишив на розсуд суду при підтвердженні такого факту.

Не погоджуючись із поданим позовом, до суду від представника Маріупольської міської ради надійшов письмовий відзив, де останній вказував, що спірні правовідносини не належать до повноважень Маріупольської міської ради, який не створює жодних перешкод у реалізації права позивача на приватизацію житла, до якого позивачка не заявила жодної вимоги.

Ані позивачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Семенова Н. П., до судового засідання не з`явились, надавши суду заяву з проханням розгляд справи проводити за відсутності позивачки, задовольнивши заявлені вимоги.

Представники Маріупольської міської ради та Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради у судове засідання також не з`явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, надавши суду заяви з проханням вирішити справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 32 від 16 березня 1979 року, вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої вказана ОСОБА_4 , де мається відмітка Шахтарського РВ УМВС України в Донецькій області про видачу позивачці 9 березня 1996 року паспорту громадянина України ( НОМЕР_1 ), що також підтверджується копією паспорту ОСОБА_3 ( НОМЕР_1 ), де вказано, що позивачка була зареєстрована з 6 липня 2001 року по 19 жовтня 2005 року в АДРЕСА_7 , а з 25 жовтня 2005 року по АДРЕСА_3 .

За по квартирною карткою по АДРЕСА_8 вбачається, що ОСОБА_5 була донькою наймача ОСОБА_6 , а позивачка ( ОСОБА_3 ) відповідно онукою, яка була виписана з такої адреси 5 листопада 1995 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2011 року ОСОБА_5 успадкувала після смерті ОСОБА_6 кв. АДРЕСА_8 , яку за довіреністю остання уповноважила продати позивачку, ОСОБА_7 .

На підставі корінця до ордеру на житлове приміщення № 64 від 16 травня 2014 року ОСОБА_7 є наразі наймачем кімнати АДРЕСА_1 (житлова площа 21 кв. м.), що також підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_2 , виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», та технічним паспортом від 1 вересня 2020 року.

Згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 666 від 6 вересня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 одружилась із ОСОБА_8 , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ».

Листом від 26 жовтня 2020 року Управління міського майна Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради зазначено, що ОСОБА_7 не надано документа, що підтверджує невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року. Крім того неможливо перевірити факт участі у приватизації позивачки державного житлового фонду за період з 9 березня 1996 року по 27 серпня 1996 року щодо реєстрації в АДРЕСА_4 .

Натомість, суд вказує, що відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 15 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 в списках громадян, що мають право на приватизацію житла, а також за період з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року відсутня, а приватизаційні чеки нею відповідно не використано.

Також за довідкою Горлівського медичного коледжу від 13 травня 2016 року № 100 вбачається, що позивачка мешкала в гуртожитку Горлівського медичного коледжу по АДРЕСА_5 з 9 жовтня 1996 року по 17 квітня 1998 року та по АДРЕСА_6 з 18 вересня 1998 року по 22 червня 2001 року, що також підтверджується дипломом ОСОБА_7 від 30 червня 1998 року про отримання нею у вказаному навчальному закладі спеціальності ортопедична стоматологія, а також копією трудової книжки ОСОБА_7 ( НОМЕР_3 ), де вбачається, що позивачка навчалась у Горлівському медичному коледжі з 1 вересня 1996 року по 30 червня 1998 року, а з 1 жовтня 1998 року працювала в Горлівській міській лікарні № 2 до 20 червня 2001 року.

При цьому на підставі тимчасового посвідчення ОСОБА_7 вбачається, що позивачка перебувала на військовому обліку з 23 жовтня 1998 року у Центральному військкоматі м. Горлівка, а з 27 червня 2001 року вже у Іллічівському військкоматі м. Маріуполя.

Також з копії домової книги по АДРЕСА_4 вбачається, що позивачка ОСОБА_7 була зареєстрована за такою адресою, починаючи з 9 березня 1996 року по 27 серпня 1996 року.

Відповідно до змісту ст. 345 ЦK України фізична особа може набути право власності у разі приватизації майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

На підставі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон «Про приватизацію»), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За ч. 1 ст. 4 Закону «Про приватизацію» житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону «Про приватизацію» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

За ч. 2 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

На підставі ч. 3 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

При цьому за ч. 4 ст. 8 Закону «Про приватизацію» підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації.

Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону «Про приватизацію» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 8 Закону «Про приватизацію» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. А спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року зазначено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого ч. 5 ст. 5 Закону «Про приватизацію».

На підставі п. 1 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), вбачається, що таке Положення визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до змісту п. 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються, зокрема: заява на приватизацію квартири; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку; довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; технічний паспорт на квартиру; копія ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації.

При цьому за п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки, видані органом приватизації за попередніми місцями проживання після 1992 року, щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).

Відповідно до п. 23 Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян, наслідком чого є видача органом приватизації свідоцтва про право власності та його реєстрація у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

На підставі наведених норм права та встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку що спір між сторонами виник через відсутність підтвердження позивачкою невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 9 березня 1996 року по 27 серпня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року.

У свою чергу суд встановив, що з огляду на дослідженні матеріли справи, суд встановив факт того, що ОСОБА_7 не використала житлові чеки для приватизації державного житлового фонду у спірний період, внаслідок чого уточнені позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Також суд встановив, що наразі невизначений документа, що підтверджує у даному випадку не використання житлових чеків позивачкою за відсутності на момент звернення ОСОБА_1 до органу приватизації доказів на підтвердження такого факту згідно визначеного Порядку.

Суд звертає увагу також на те, що наразі відсутня вмотивована відмови у приватизації позивачці кімнати АДРЕСА_1 , оскільки такою не можна вважати лист роз`яснення від 26 жовтня 2020 року відповідача.

Таким чином вказані обставини у сукупності свідчать про те, що встановивши рішенням суду факт не використання позивачкою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у періоди з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 9 березня 1996 року по 27 серпня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року, ОСОБА_1 не позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 у передбаченому законом порядку.

Також суд зазначає, що жодних вимог до співвідповідача, Маріупольської міської ради, не було заявлено, а питання приватизації спірної квартири покрадено на відповідний орган, яким є Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про встановлення факту невикористання житлових чеків задовольнити.

Встановити факт невикористання ОСОБА_1 житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у періоди з 6 листопада 1995 року по 8 березня 1996 року, з 9 березня 1996 року по 27 серпня 1996 року, з 28 серпня 1996 року по 5 липня 2001 року та з 1 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 7 червня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, , розташований в м. Маріуполі по бул. Шевченко 301-Б.

Відповідач: Маріупольська міська рада, , розташована в м. Маріуполі по пр. Миру 70.

Суддя