Провадження № 2/742/1397/21
Єдиний унікальний № 742/3218/21
02 грудня 2021 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни до АТ "Банк Форвард", третя особа - приватний виконавець м.Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис №583 від 20.09.2019 винесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Незнайко Н.М., про звернення стягнення з ОСОБА_2 , грошових коштів за кредитним договором №98255503 від 09.07.2012, таким що не підлягає виконанню, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
На сьогоднішній день за наслідком вчиненого виконавчого напису, котрий на думку позивачки являється неаргументованим як з приводу суми так і з приводу зазначення іншого прізвища, на все належне їй ОСОБА_1 , нерухоме майно накладено арешти, та заблоковано всі банківські рахунки, тому позивачка і звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 03.09.2021 було відкрито проваджження по даній справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 22.10.2021 дане клопотання було задоволено, проте витребувані у ньому документи на адресу суду так і не надійшли.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача АТ "Банк Форвард" у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не подав відзив щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа приватний виконавець м.Києва Павелків Т.Л. в судове засідання не з`явилася також, з невідомих для суду причин
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про задоволення позову з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , 07.07.2012 уклала кредитний договір №98255503 (строк кредиту з 08.07.2012 по 09.07.2013) з ПАТ «Банк Руский Стандарт», відповідно до якого сума кредиту складала 3053,97 грн (а.с.11-12).
Відповідно до наданих позивачкою квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 протягом 2012 -2013 років здійснювала погашення за кредитним договором №98255503 від 07.07.2012.
21.04.2017 було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , в наслідок чого її прізвище було змінено на « ОСОБА_4 », на що вказує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.14).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.03.2021 вищевказаний шлюб розірвано, прізвище ОСОБА_6 - не змінювалося (а.с.13).

Про існування боргу перед ПАТ «Банк Руский Стандарт» правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», видачу виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження, позивачу нічого не було відомо.

При цьому будь-яких вимог позивачу про існування заборгованості, необхідність її сплати та підстав її виникнення перед відповідачем, від відповідача не надходило, як і не надходило жодних документів, які б підтверджували право виникнення у відповідача права вимоги до позивача, якщо такі відповідачем були правомірно набуті.

На неодноразове витребування у АТ «Банк Форвард» кредитного договору та повного розрахунку заборгованості з врахуванням сплачених платежів та нарахованих відсотків ОСОБА_1 - суду не надано.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 22.10.2021 було витребувано від АТ "Банк Форвард" копії кредитного договору та повний розрахунок заборгованості з врахуванням сплачених платежів та нарахованих відсотків на суму 43763,49 грн на підставі якого приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис №583 від 20.09.2019, проте вимоги ухвали не були виконані.

Відповідач умисно не надає кредитний договір, розрахунок заборгованості, зокрема і в період зазначений у виконавчому написі (з 16.01.2018 по 15.02.2018), з метою уникнення настання для нього наведених вище негативних наслідків.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Звертаючись з позовною заявою позивач зазначила, що жодних боргових зобов`язань за кредитними договорами вона немає. Натомість, відповідач не скористався своїм правом на спростування даних тверджень позивача та не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження існування безспірної заборгованості, її розміру та розрахунку такого розміру, що відповідно спростовує існування безспірної заборгованості та підтверджує порушення нотаріусом наведених вимог норм матеріального права при вчиненні виконавчого напису.

Так, відповідно до ч.1 cт.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ч.7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на те, що розмір заборгованості належним чином не підтверджується, так як і наявність всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений 20.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Незнайко Н.М. (реєстровий номер 583), про звернення стягнення з ОСОБА_2 , грошових коштів за кредитним договором №98255503 від 09.07.2012, на користь стягувача АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» варто визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76/81, 102, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в особі представника - адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни до АТ "Банк Форвард" (м.Київ, вул.Саксаганського, 105, ), третя особа - приватний виконавець міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна (м.Київ, вул. Ю.Поправки, 6) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївнивід 20 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №58324, про стягнення з ОСОБА_2 на користь до АТ "Банк Форвард" грошових коштів за кредитним договором №98255503 від 09.07.2012.

Стягнути з АТ "Банк Форвард", на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО