СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3701/21

пр. № 2/759/3566/21

01 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого Кириленко Т.В.;

при секретарі Істоміній О.Г.;

за участю представника позивача ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бул. Л.Українки, 34) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення виконання зобов`язання в розмірі 173 651,90 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15.12.2005 року року між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №09-05-Ип/02.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 27 000 дол. США, строком з 15 грудня 2005 року по 14 грудня 2012року включно зі сплатною 15% річних.

6 квітня 2007 року між АТ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Відповідно до зазначених змін сторони домовились змінити суму кредитних ресурсів до 41 938,71 (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) доларів США сімдесят один цент.

09 квітня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Внесеними змінами до договору сторони домовились змінити строк користування кредитними ресурсами встановивши кінцевий строк виконання зобов`язань за кредитним договором - до 08 квітня 2023 року.

11 січня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 6ула укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Вказаними змінами сторони домовились змінити період сплати по кредиту.

Кошти за кредитним договором були надані ОСОБА_2 на підставі його особистих заяв на отримання кредиту від 15 грудня 2007 року та 06 квітня 2007 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір від 15.12.2005 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. і зареєстрований в реєстрі за № 4539. Відповідно до зазначеного іпотечного договору іпотекодавець передав в заставу іпотеко-держателю нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_1 .

06 квітня 2007 року та 09 квітня 2013 року сторони уклали договори про зміну умов іпотечного договору, якими внесли зміни в п.2., п.3 і виклали їх в іншій редакції.

Також для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 укладений Договір поруки № 09-05- ИП/02/1 від 09.04.2013 року.

11 січня 2014 року між Банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки № 09-05-ИП/02/1 від 09.04.2013 року. Зазначеними змінами ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомлена з положеннями кредитного договору та усіх змін до нього, цілком розуміє його зміст та згодна виступати поручителем за борговими зобов`язаннями ОСОБА_2

11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги №17/4-В, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Кредитним договором, Іпотечним договором, Договором поруки.

Про відступлення прав вимоги за кредитним договором ОСОБА_2 був повідомлений листом Державної іпотечної установи за № 7222/11/2.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8.07.2020р. з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 985 809,66грн., з яких: по основній сумі боргу - 580 158,38грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 234 722,26грн., пеня - 105 895,25грн., інфляційні втрати - 65 033,67грн.

Оскільки рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8.07.2020р. станом на 3.02.2021р. не виконувалось, просить стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 73-74).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2021 р. закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 79-80).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем самостійно змінено валюту кредитування.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.12.2005 року року між ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №09-05-Ип/02, відповідно до якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 27 000 дол. США строком з 15 грудня 2005 року по 14 грудня 2012року включно зі сплатною 15% річних (а.с. 12-17).

6 квітня 2007 року між АТ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Відповідно до зазначених змін сторони домовились змінити суму кредитних ресурсів до 41 938,71 (сорок одна тисяча дев`ятсот тридцять вісім) доларів США сімдесят один цент (а.с. 18-19).

09 квітня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Внесеними змінами до договору сторони домовились змінити строк користування кредитними ресурсами встановивши кінцевий строк виконання зобов`язань за кредитним договором - до 08 квітня 2023 року (а.с. 20-23).

11 січня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 6ула укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору № 09-05-Ип/02 від 15 грудня 2005 року. Вказаними змінами сторони домовились змінити період сплати по кредиту (а.с. 24-27).

Кошти за кредитним договором були надані ОСОБА_2 на підставі його особистих заяв на отримання кредиту від 15 грудня 2007 року та 06 квітня 2007 року.

Також для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 укладений Договір поруки № 09-05- ИП/02/1 від 09.04.2013 року (а.с. 28-31).

11 січня 2014 року між Банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки № 09-05-ИП/02/1 від 09.04.2013 року. Зазначеними змінами ОСОБА_3 підтвердила, що ознайомлена з положеннями кредитного договору та усіх змін до нього, цілком розуміє його зміст та згодна виступати поручителем за борговими зобов`язаннями ОСОБА_2

11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги №17/4-В, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Кредитним договором, Іпотечним договором, Договором поруки (а.с. 33-37).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8.07.2020р. задоволено позов Державної іпотечної установи та стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором №09-05-Ип/02 від 15.12.2005р. в розмірі 985 809,66грн., а саме: по основній сумі боргу 580 158,38грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 234 722,36грн., пеню - 105 895,25грн., інфляційні втрати - 65033,67грн. (а.с. 38-41).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом увизначених законом випадках.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо неналежного виконання відповідачами рішення суду про стягнення грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормою частини другої статті 625 ЦК України, визначено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих за період з 21 червня 2018 року по 27 листопада 2020 року за невиконання грошового зобов`язання, підтвердженого рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 8.07.2020 року.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статей 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 8.07.2020 року мають грошове зобов`язання перед Державною іпотечною установою в сумі 985 809,66грн.

З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача Державної іпотечної установи виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Слід зазначити, що у вказаній постанові, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2759цс15, яким було визначено, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), також зазначено, що оскільки за змістом частини другої Цивільний кодекс України; статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Суд, перевіряючи наданий представником позивача розрахунок заборгованості за період з 21 червня 2018 року по 27 листопада 2020 року, відповідно до якого 3% річних від простроченої суми основного боргу, визначеної рішенням суду (580158,38грн.) складає 43076,76грн., від суми прострочених відсотків, визначеної рішенням суду (234 722,36грн.) - 17 428,14грн., інфляційні втрати від основної суми боргу становлять 80 555,57грн., від суми прострочених відсотків - 32 591,43грн., погоджується із ним та вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за порушення грошового зобов`язання в розмірі 173 651,90грн. (43076,76+17428,14+80555,57+32591,43).

Посилання відповідача на те, що позивачем самостійно змінено валюту кредитування суд не приймає до уваги, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 8.07.2020р., яке є чинним і відповідачем не оскаржувалось, визначено розмір заборгованості відповідачів саме в національній валюті.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 604,76грн., тобто по 1302, 38грн. з кожного.

На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 549-551, 599, 611, 615, 625, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. ст.ст.6-13,18,19,71-79,89,141,259,263-265,268,273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Державної іпотечної установи (, адреса: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34) інфляційні втрати в розмірі 113 147грн., 3% річних в розмірі 60 504,90грн., а всього 173 651,90грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Державної іпотечної установи (, адреса: м. Київ, бул. Лесі Українки, 34) судові витрати по 1302,38 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.11.2021р.

Суддя Т.В. Кириленко