Справа № 346/3735/21
Провадження № 2/346/1569/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Мацьків С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом підтримуючи який у судовому засідання пояснив, що йому належить на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є колишня дружина його сина ОСОБА_3 , яка проживала в його будинку як член сім`ї власника, а тому зареєстрована в його будинку.

Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 квітня 2013 року шлюб між його сином, ОСОБА_3 та відповідачкою розірвано. В січні 2017 року відповідач ОСОБА_2 , залишивши дітей його сину, виїхала закордон. На протязі чотирьох з половиною років відповідач в його будинку не проживає. Крім того, відповідач ОСОБА_2 припинила спілкування з їх сім`єю, в Україну не приїздить, народила дитину від другого чоловіка.

Відповідач не проживає з січня 2017 року, її речей в будинку немає, жодних оплат остання не проводить. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом в будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про завершення розгляду справи без його участі

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з явилась, про день, час та місце судового засідання належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомила та відзиву на позов не подала .

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Врахувавши пояснення позивача, покази свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У відповідності до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (частина 1 статті 402 ЦК України).

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном (частини 2, 5 статті 403 ЦК України).

Права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (частина 2 статті 406 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданого 31 жовтня 1996 року Коломийською міською радою та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 31 жовтня 1996 року за №5296.(а.с.5)

Згідно довідки від 26.07.2021 р., виданої управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , (а.с.6)

Як встановлено, між ОСОБА_3 (сином позивача) та відповідачем ОСОБА_2 розірвано шлюб рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05.04.2013 року (а.с.7)

Той факт, що відповідач не проживає більше року за адресою АДРЕСА_1 ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , сусід позивача, який підтвердив, що відповідач ОСОБА_2 близько 4 років не проживає за вказаною адресою, як йому відомо виїхала у Великобританію де і проживаєв даний час.

Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка більше року в будинку не проживає. Наявність зареєстрованої відповідача у спірному житлі позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 закону «Про власність»).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Встановлено, що відповідачка не була членом сім`ї власника житла - позивача оскільки згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, а відповідач була дружиною сина позивача, тому була членом його сім`ї до розірвання шлюбу в 2013 році.

Матеріалами справи підтверджується, що права позивача як власника житлового будинку порушуються відповідачем, яка у будинку фактично не проживає, однак має у ньому зареєстроване місце проживання, що є перешкодою для позивача у здійсненні повноважень власника.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у випадку, коли особа не проживає у спірному житловому приміщенні, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у постанові від 29 липня 2020 року у справі №345/1241/19.

Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житлом у будинку в АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст. 406 ЦК України, керуючись ст.ст. 141,247, 268, 282, 284, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житлом будинку в АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя Беркещук Б. Б.