Єдиний унікальний номер 227/4690/20
Номер провадження 22-ц/804/1352/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року

м. Бахмут

справа № 227/4690/20

провадження № 22-ц/804/1352/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Цимбал Д.А.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Людмила Петрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 227/4690/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Людмила Петрівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2021 року (суддя Мацишин Л.С. ), постановлену в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області, повний текст ухвали складений 26 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в обґрунтування якої послалась на те, що вона проживала разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 січня 2014 року. Без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 вона проживала з 2002 року по 2009 рік, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та здійснювали купівлю та продаж майна, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. З 2002 року по 2006 рік вона разом з ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 ,1994 року народження мешкали у її однокімнатній квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується показаннями свідків. У 2006 році вони з ОСОБА_4 прийняли рішення придбати двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 30 серпня 2006 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу квартири, ОСОБА_4 було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . По вказаній адресі вона зареєстрована з 27 вересня 2006 року, про що свідчить штамп у паспорті та підтверджується актом від 23 жовтня 2020 року, та довідкою № 312 від 23 жовтня 2020 року. Вказаний факт підтверджується показаннями свідків. 13 лютого 2009 року вони з ОСОБА_4 офіційно зареєстрували свій шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 13 січня 2009 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер.

При житті її чоловік на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2006 року мав у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті чоловіка, у шестимісячний термін вона звернулась до Добропільської нотаріальної контори по міському та районному округу до нотаріуса Молодняк Л.П., та подала заяву про прийняття спадщини від 17 червня 2014 року. Встановивши факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй потрібно щоб визнати право власності на ? частку квартири в порядку спадкування та прийняти спадщину в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , без шлюбу у період з 2002 року по 29 серпня 2006 року за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 серпня 2006 року по 12 лютого 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику, що вона може звернутися з вказаними вимогами у позовному провадженні та подати позов на загальних підставах.

Залишаючи заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 , не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із позовної заяви встановлено, що від встановлення фактів, про які просить заявник, буде залежати розмір спадщини, що має належати іншому спадкоємцю ОСОБА_2 , тобто між заявником і заінтересованою особою існує спір про право на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду заявник ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу, як таку що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що у разі якщо заява не підлягає судовому розгляду, суд відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Суд першої інстанції в супереч вимогам законодавства ухвалою від 30 листопада 2020 року прийняти до розгляду та відкрив окреме провадження у справі за її заявою та призначив судове засідання на 23 грудня 2020 року, яке з приводу хвороби судді не відбулося, та було перенесено на 03 лютого 2021 року, про що свідчить протокол судового засідання, з якого вбачається, що її представник заявила клопотання про залучення зацікавлених осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції не постановив своєчасно вмотивовану ухвалу про відмову у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито не закрив провадження у ній, повністю розглянув заяву: допитав свідків, витребував спадкову справу, направив повістки та копію поданої мною заяви про залучення заінтересованих осіб, дослідив докази та матеріали справи, а потім ухвалив незаконну ухвалу про залишення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу без розгляду.

При розгляді вказаної заяви суд першої інстанції припустився помилки, спочатку повністю розглянув справу, на свій розсуд встановив що між нею та заінтересованою особою існує спір про право на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вони мешкали разом перебуваючи у шлюбі та постановив ухвалу про залишення без розгляду заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу чоловіка та жінки.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу заінтересованими особами подано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л. П., в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували 13 лютого 2009 року шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у чоловіка ОСОБА_6 , у дружини ОСОБА_7 (а.с.8).

З свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті Добропільський район, Донецька область (а.с.9).

З договору купівлі-продажу від 30 серпня 2006 року вбачається, що ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_4 купив квартиру номер АДРЕСА_3 . (а.с.10).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 серпня 2006 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 1/1 частка квартири, за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.11).

Відповідно довідки № 312 від 23 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 .; ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою з 04 червня 2010 року по 26 серпня 2011 року; ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою з 11 листопада 2008 року по 06 лютого 2014 року (а.с.13).

Згідно акту-довідки від 23 жовтня 2020 року підписаної сусідами: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 спільно в 2006 році придбали двокімнатну квартиру у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.14).

17 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу по Добропільському міському нотаріальному округу Молодняк Л.П. з заявою про прийняття спадщини (а.с.40).

09 липня 2014 року до приватного нотаріусу по Добропільському міському нотаріальному округу Молодняк Л.П. з заявою про відмову від спадщини звернувся ОСОБА_11 (батько померлого). (а.с.46).

21 липня 2014 року до приватного нотаріусу по Добропільському міському нотаріальному округу Молодняк Л.П. з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_2 , який на момент звернення з даною заявою, та на момент смерті спадкодавця був неповнолітнім, і який також виявив бажання успадкувати квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.48)

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 25 жовтня 1996 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Добропілля Донецької області. Батьками зазначені батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_12 (а.с.49).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Залишаючи заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 , не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що від встановлення фактів, про які просить заявник, буде залежати розмір спадщини, що має належати іншому спадкоємцю ОСОБА_2 , тобто між заявником і заінтересованою особою існує спір про право на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до частини 6 статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язуються з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20).

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу їй потрібно для того, щоб в подальшому звернутися до суду з позовом про визнання квартири АДРЕСА_3 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, про що також зазначено в заяві про прийняття спадщини (а.с.40).

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 , не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки від встановлення фактів, про які просить заявник, буде залежати розмір спадщини, що має належати іншому спадкоємцю ОСОБА_2 , тобто між заявником і заінтересованою особою існує спір про право на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 521/19930/19 (провадження № 61-13984св20).

Доводи апеляційної скарги, стосовного того, що у разі якщо заява не підлягає судовому розгляду, суд відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження, є не обґрунтованими та зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права і незгоди з висновками суду, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України, передбачено,що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже суд першої інстанції встановивши під час розгляду справи спір про право дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду, доводи апеляційної скарги в цій частині є не обґрунтованими.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 березня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло