Справа № 366/1721/21
Провадження № 2/366/576/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., за участю секретаря судових засідань Німченко Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 102 683 грн. 44 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 02.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір № 3 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™.

Згідно з п. 8.1 Договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах Договору та згідно з обраним клієнтом пакетом фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»).

Згідно вказаних умов договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу товар у вигляді «телефон мобільний Xiaomi Mi Mix 6/256GB Black» вартістю 22 362 грн. 84 коп.

Умовами пакету фінансування, визначеними в договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору.

Умовами пакету фінансування є:

платіж при отриманні товару (від загальної суми платежів) становить 2236,28 грн.;

кількість місячних платежів (крім першого): 9;

розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 2236,29 грн.;

вид договору: прямий лізинг;

перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором.

Також, згідно п.1.13 договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 14007090/01 від 09.07.2014 всі права вимоги до Відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені Постачальником на користь Позивача в момент підписання Договору - 06.06.2017. Про відступлення прав вимоги за Договором Відповідач повідомлений в письмовій формі, згідно п.8.1 Договору.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту відповідач не виконав, у нього виникла заборгованість, яка складає 102 683,44 грн., в т.ч. 20126,56 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 82 552,88 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.1. Договору, яку і просить стягнути з відповідача та суму сплаченого судового збору.

Рух справи

08.07.2021 позовна заява надійшла до суду.

12.07.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження. Перше судове засідання призначене на 10.08.2021, яке у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача, відкладене на 13.09.2021.

13.09.2021 судове засідання відкладене за заявою відповідача через його хворобу на 07.10.2021, та, за його ж заявою на 11.11.2021.

Позиції сторін

Представник позивача у судове засідання не з*явився. Про день і час повідомлено вчасно, належним чином. У позові просили справу розглядати за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду справи. Подав до суду пояснення, яке суд розцінює як відзив на позов, у якому зазначив, що суму позову не визнає. Згоден з сумою 14126,56 грн. Через неділю після оформлення кредиту він був звільнений з роботи і тривалий час не міг працевлаштуватися. З моменту працевлаштування сплатив 15.02.2021 3000 грн., 29.03.2021 - 1000 грн., 20.04.2021 - 2000 грн., які компанія не врахувала. У судове засідання не з*явився.

Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 02.03.2017 № 455, яке було опубліковано на офіційному вебсайті комісії, отримало ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання послуг факторингу.

09.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (Процесинг-Центр) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Постачальником) укладено Договір № 1407090/01 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу), за п.п. 1.1, 1.3 якого Постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за Договорами з клієнтами, Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються Постачальником на користь Процесинг-центра в момент підписання відповідно Договору з клієнтом про отримання товарів (послуг в системі ПлатиПізніше™.

06.06.2017 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір № 3 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, за умовами якого клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно з обраним клієнтом пакетом фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим договором відступаються на користь Процесинг - центра ( п.8.1), яким відповідно до умов договору є ТОВ «ФК «Фангарант Груп». Згідно з п.п. 1 - 3, 14 зазначеного договору відповідачу передається у власність «телефон мобільний Xiaomi Mi Mix 6/256GB Black» за умови сплати загальної суми платежів у розмірі 22 362 грн. 84 коп., яка складається з щомісячних платежів: платіж при укладанні договору 2236,28 грн. та щомісяця рівними частинами в розмірі 2236,29 грн. до 20 числа кожного місяця, в кількості 9 платежів (крім першого).

Згідно із п. 8.2, 9.1 договору порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua. Якщо, за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. Підпис клієнта у цьому Договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що сторони несуть відповідальність, встановлену цим Договором, Правилами та чинним законодавством України.

Відповідно до п.12.2, 12.3 Договору у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення спати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Уразі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів; Клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-Центра протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.ч. 2, 3 ст. 692 ЦК України).

Згідно з статтями 1077 - 1079, 1081 - 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Проте, в порушення умов договору, ст.ст. 509, 526 ЦК України відповідач зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі не виконував, здійснив 4 платежі: 06.06.2017 - 2236,29 грн. (платіж при отриманні товару); 3000 грн. 15.02.2021, 1000 грн. 29.03.2021 та 2000 грн. 20.04.2021. У зв`язку з цим станом на 06.07.2021 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 102 683,44 грн., в т.ч. 20126,56 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару та 82 552,88 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.1. Договору.

Відповідач у письмовому поясненні зазначає, і це не зазначено у позові, про сплату платежів у лютому-березні 2021 загальною сумою 6000 грн. Відповідач зазначає, що позивач не врахував її визначаючи суму боргу.

З цього приводу суд зазначає, що п.5.6 Правил отримання товарів (послуг) у системі ПлатиПізніше™ «грошові кошти, що надійшли від клієнта на рахунок Процесинг0Центра, в першу чергу зараховуються в рахунок погашення нарахованої неустойки (штрафів, пені) та витрат на обслуговування заборгованості Клієнта; в другу чергу - на погашення плати за розстрочення, процентів, комісій за надання фінансування; в третю чергу - на погашення основної суми заборгованості за товари (послуги). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку зазначені відповідачем сума загальним розміром 6000 грн. зараховані на оплату неустойки.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не оспорюється отримання ним товару вартістю 22362,84 грн. з розстроченням на 9 платежів та наявність заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 20126,56 грн. А отже, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за пенею з таких підстав.

Судом встановлено, що фактором щомісячно, починаючи з 20.08.2017 року було нараховано пеню в розмірі 10 % на суму простроченого боржником платежу на строк більше 10 днів, розмір якої передбачений в п. 12.3 договору, укладеному між продавцем та покупцем, що відповідає 120 % річних. Та за період з 20.08.2017 року по 06.07.2021 року розмір заборгованості за пенею досяг 88556,88 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1, 2, п. 5 ч. 3, ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Судом встановлена наявність умов договору про те, що у разі прострочення спати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

З наведеного випливає, що продавець та споживач передбачили умови договору щодо сплати споживачем у разі невиконання ним зобов`язань за договором неустойку, розмір якої нараховано позивачем в сумі понад п`ятдесят відсотків фактичної заборгованості, а не сплату процентів за користування чужими грошовими коштами, що передбачено ч. 3 ст. 692 ЦК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, водночас відповідачем умови договору не оспорювалися.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц викладений правовий висновок, відповідно до якого кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, а тому судами безпідставно застосовано позовну давність й до цих вимог.

Водночас згідно з п. 13.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 5 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно - правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач є споживачем та його участь у договорі як слабкої сторони підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, а також на те, що розмір пені значно ( у чотири рази) перевищує розмір збитків, суд дійшов висновку про те, що розмір неустойки має бути зменшений за рішенням суду.

Враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за вказаних обставин дійшов висновку про можливість стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 10113,28 грн., що відповідає п`ятдесяти відсоткам суми фактичної заборгованості споживача за отриманий товар.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором № 3 від 06.06.2017 року, укладеним між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , станом на 06.07.2021 року, яка включає: заборгованість з оплати вартості товару в розмірі 20126,56 грн., заборгованість за пенею в розмірі 10113,28 грн, а всього в розмірі 30239,84 грн.

У задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 668,56 грн., так як позовні вимоги задоволені на 29,45%.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 259, 264 - 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість за договором № 3 від 06.06.2017 року, укладеним між Фізичною особою - підприємцем укладеним між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у розмірі 30239,84 грн., в т.ч. 20126,56 грн. заборгованості з оплати вартості товару та 10113,28 грн. заборгованість за пенею.

У задоволені решти позовних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» судовий збір у розмірі 668,56 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст складено 16.11.2021

Суддя Н.П. Слободян