Справа № 461/9730/19 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3359/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Савчук Г.В.

З участю: представник З-ої особи УКВ ДЕР ЛМР Мотов Є.Г., представника ЛМР Павлова З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові цивільну справу №461/9730/19 за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м.Львова віл 14 серпня 2020 року у справі за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , з участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності , -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

Оскаржуваною ухвалою суду у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Яке функціональне призначення підвального приміщення під індексом Х площею 25,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ?

2.Чи являється таке приміщення нежитловим приміщенням будинку?

3.Чи являється таке приміщення допоміжним приміщенням до належного відповідачу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ?

У випадку встановлення експертами інших обставин, що мають значення по справі, вони мають право вказати це у своєму висновку, виходячи за межі питань згідно ухвали суду.

Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ( м.Львів, вул.Липинського, 54).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України

В розпорядження експертів направити цивільну справу №461/9730/19, провадження №2/461/427/20.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвалу оскаржило Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Стверджує, що з`ясування судом питань про функціональне призначення спірних приміщень та чи є вони допоміжними, не входить до предмета доказування у справі щодо витребування нежитлових приміщень , скасування державної реєстрації на такі , а також визнання права власності на них. Звертає увагу, що визначення допоміжного та ізольованого приміщень наведені у частині 1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а тому дане питання є врегульованим у сфері права і не потребує висновку експерта. Технічні характеристики даного приміщення та його можливість виступати окремим об`єктом цивільно- правових відносин не оспорюються відповідачем. Крім цього, те, що спірне приміщення не відноситься до допоміжних стверджується тим, що воно було предметом договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду.

Відповідач та представник прокуратури в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, що з`явились, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Заступник прокурора Львівської області Пуківський Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

В обгрунтування позову, зазначає, що підвальне приміщення під індексом Х/25,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , вибуло з володіння територіальної громади м.Львова поза її волею, а саме на підставі підроблених документів.

Звертає увагу, що спірний об`єкт був предметом оренди згідно договору оренди нерухомого майна №5762-7 від 21.11.2007 року укладеного Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ФОП ОСОБА_3 . Дія договору припинена на підставі акту приймання-передачі від 28.02.2014 року складеного ФОП ОСОБА_3 та ЛКП «Снопківське».

18.08.2012 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення загальною площею 60,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та видано витяг про державну реєстрацію прав №3517711 від 15.08.2012 року. Підставою виникнення права власності став договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №2035 від 15.08.2012 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Реєстрація права власності на спірне нежитлове приміщення площею 25,9 кв.м. не здійснювалась.

Однак Державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М. 12.10.2015 року здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу) за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення загальною площею 60,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 - в описі об`єкта нерухомого майна зазначено-згідно технічного паспорта, підвал 25.9 кв.м. При цьому, як додаткові відомості зазначено, що підвальне приміщення під індексом Х/25,9 кв.м. використовується згідно з довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/1574 від 25.09.2015 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення №2035 від 15.08.2012 року, предметом якого є лише нежитлове приміщення площею 60,2 кв.м. за вказаною адресою. В подальшому державним реєстратором безпідставно прийнято рішення про виділ частки з об`єкта нерухомого майна та зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м. за ОСОБА_2 17 березня 2018 року ОСОБА_2 відчужила нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м. та нежитлове приміщення площею 60,2 кв.м. ОСОБА_1 .

Призначаючи судову будівельно-технічну експертизу у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що з`ясування функціонального призначення спірного підвального приміщення, чи є таке приміщення нежитловим та чи є воно допоміжним до належного відповідачу нежитлового приміщення має важливе значення для вирішення даного спору.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки до такого суд першої інстанції дійшов неповно з`ясувавши обставини справи.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Аналіз зазначеної норми процесуального закону вказує на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з довідки ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» від 23.02.2017 року №ю1/1243 спірне нежитлове приміщення є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжним (а.с.39).

Про те, що спірне приміщення є нежитловим та знаходиться у підвалі свідчить договір оренди №Г-5762-7 від 21.11.2007 року (а.с.24-25), поверховий план (а.с.26), акт приймання передачі (а.с.27-28), довідка ЛКП «Снопківське» видана 10.03.2015 року (а.с.30), інвентаризація приміщень(а.с.31), технічний паспорт на нежитлове приміщення складений ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»23.02.2017 року (а.с.34-38), а також договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж спірного приміщення (а.с.64-66).

Отже у справі є достатньо доказів про те, що спірне приміщення є нежитловим, жодна з сторін не оспорює статусу спірного приміщення, а тому у призначенні експертизи з цих питань немає необхідності. Щодо визначення функціонального призначення спірного приміщення, то зазначене питання не потребує спеціальних знань.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2020 року (справа №814/162/16) зазначено, що відповідно до Технічного паспорту приміщення за функціональним призначенням є нежитловим приміщенням, а тому може мати будь-яке призначення, оскільки конкретне функціональне призначення не визначено проектною документацією та/або правовстановлюючими документами.

Відтак, умови для призначення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі відсутні.

Крім цього, предметом даного позову є витребування майна з чужого незаконного володіння та як наслідок скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірний об`єкт , а предметом доказування у таких справах є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача поза його волею, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Відтак, поставлені в ухвалі про призначення експертизи питання не входять до предмета доказування у даній справі, а тому висновок суду про її призначення є помилковим.

Відповідно до ч.1 п.1,4 ст.379 ЦПРК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є : неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 14 серпня 2020 року у справі за позовом заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності про призначення будівельно-технічної експертизи - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Галасі Ж.Т. у призначенні будівельно-технічної експертизи у зазначеній вище справі.

Справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 травня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк