Номер провадження: 22-ц/813/4392/21
Номер справи місцевого суду: 520/979/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який вподальшому уточнила (т.1 а.с.233) до Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок залиття приміщення. В обґрунтування вимог, позивач зазначала, що вона є співвласником підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 164,3 кв.м., в якому 10 липня 2014 року сталося залиття. У зв`язку з такими подіями, позивач звернулася до Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський», яке 17.04.2014 року у складі комісії склало акт про обстеження підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та встановило, що залиття відбулося через несправність санвузла квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які тривалий час не проживали в квартирі та не давали доступу для усунення несправностей. Згідно висновку судової будівельної експертизи від 03.06.2020 року причиною залиття приміщення послугувало руйнування металу каналізаційного тройника між першим та другим поверхами квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , має відомі сліди розповсюдження корозії від тривалого часу експлуатації з утворенням свіщів внаслідок яких відбулося залиття приміщень. Згідно експертного дослідження від 03.01.2017 року експерта Рапач К.В. вартість матеріального збитку та ремонтно-відновлювальних робіт становить 24 767 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Крім того, позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000 грн та яка виражається в душевних переживаннях, нервових стресах, психологічній напрузі, витрачання додаткового часу на вимушений захист своїх прав та інше.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, представник відповідача - Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» в судове засідання до Одеського апеляційного суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив.

При цьому представник відповідача - Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» на подану апеляційну скаргу подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача просила розглянути по суті подану нею апеляційну скаргу з огляду на належне повідомлення відповідача, не явку його представника і виходячи з розумності строку розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційне провадження у справі відкрито ще 01.12.2020 року, а взагалі в судах справа розглядається ще з січня 2017 року.

Враховуючи наведене вище в сукупності колегія суддів не знаходить підстав для відкладення судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що:

- причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та майновою шкодою, завданою позивачу, не встановлений, оскільки висновками досліджень, виконаних на замовлення позивача, так і висновком судової будівельно-технічної експертизи на підставі ухвали суду, дійсні причини залиття не визначені;

- позивачем не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, з яких міркувань вона виходила, визначаючи її розмір у сумі 5000 грн., та якими доказами це підтверджується, окрім того дані вимоги є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, які не підлягають задоволенню у зв`язку із недоведеністю, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., придбала разом з ОСОБА_4 в рівних частках у власність підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.32-34/;

- ОСОБА_4 , як іншим співвласником підвального приміщення складено заяву, що йому відомо про розгляд справи і він не заперечує проти позову ОСОБА_1 /а.с.69/;

- згідно з Актом від 17.07.2014 року комісія у складі майстрів КП «ЖКС «Вузівський»: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 склали даний акт про те, що був здійснений огляд підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вбачаються сліди залиття підлоги даного приміщення, що утворилися в результаті попадання сирості з каналізаційних комунікацій, що знаходяться під незахищеними конструкціями дерев`яного настилу підлоги підвального приміщення та залиття стелі і стін сталося через несправність санвузла кв. АДРЕСА_2 , де проживає мешканець, який тривалий час не проживав і не надавався доступ для усунення течі /а.с.31/;

- позивачем до позовної заяви надано висновок експертного дослідження №138/16 за заявою ОСОБА_1 , складеного 03.01.2017 р. судовим експертом Рапач К.В., з якого вбачається, що вартість майнового збитку, що виник внаслідок залиття 17.07.2014 року підвального приміщення, що знаходиться в будинку під АДРЕСА_5 складає: 24 767,0 грн. /а.с.7-30/;

- згідно з договором купівлі-продажу від 21.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., продавці ОСОБА_4 , ОСОБА_1 передали у власність ОСОБА_7 підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 /а.с.119-120/. Тобто на цей час приміщення позивачем відчужено.

Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 заявлено 2 (дві) справи щодо залиття вказаного підвального приміщення, про залиття 10.07.2014 року (акт від 17.07.2014 року) та залиття 12.05.2016 року (акт у справі №520/978/17/ вказана справа судом на цей час не розглянута).

На виконання ухвали суду експертом ОНДІСЕ складено Висновок №18-1963/2051 будівельно- технічної експертизи від 02.06.2020 року /т.1 а.с.202-213/, яким встановлено, що причиною залиття приміщень підвалу будинку АДРЕСА_5 , послугувало руйнування металу каналізаційного трійника між першим та другим поверхами квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , має видимі сліди розповсюдження корозії від тривалого часу експлуатації з утворенням свищів внаслідок яких відбулося залиття приміщень. Технічні характеристики оздоблення підвального приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке відображено у наявній в матеріалах справи фото фіксації до висновку експертного дослідження №138/16, складеному 03.01.2017 року /а.с.17/ не відповідають оздобленню приміщень на момент натурного обстеження, яке відбулось 29.11.2018 року, ні оздоблення, ні пошкодження у повному об`ємі не збереглись, що виключає можливість об`єктивного розрахунку обсягу пошкоджених оздоблювальних покриттів. Тим самим не дає можливість визначити та перерахувати вартість шкоди заподіяної внаслідок залиття 10.07.2014 року (акт від 17.07.2014 року) у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_5 .

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачці та ОСОБА_4 з 01.02.2008 року по 21.12.2017 року у рівних частках на праві спільної власності належало підвальне приміщення будинку АДРЕСА_5 .

Також судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що сталось залиття підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно з актом від 17.07.2014 року у підвальному приміщенні трапилося залиття через потрапляння з каналізаційних комунікацій, які знаходяться під незахищеними конструкціями дерев`яного настилу підлоги підвального приміщення, а також залиття стелі та стін через несправність санвузла квартири АДРЕСА_2 , де мешканці тривалий час не проживали і не надавали доступу для усуненні течії.

Залиття належного позивачу приміщення має наслідком спричинення їй матеріального збитку у розмірі 24 767 грн., на підтвердження якого позивачем надано висновок експертного дослідження судового експерта Рапач К.В. № 138/16 від 03.01.2017 року.

Представник КП «ЖКС «Вузівський» у заяві від 27.10.2017 року звернув увагу на існування в провадженні Київського районного суду м. Одеси цивільної справи за № 520/978/17-ц, в якій позивач заявила аналогічні вимоги до ОСОБА_8 внаслідок залиття 12.05.2016 року цього ж підвального приміщення і на підтвердження заявлених вимог позивачем ОСОБА_1 представлено висновок судового експерта Рапач К.В. за № 139/16 від 03.01.2017 року.

При цьому, представник відповідача вказує, що фактично обстеження підвального приміщення у будинку АДРЕСА_5 за висновком № 138/16 від 03.01.2017 року щодо залиття, яке вказано в акті від 17.07.2014 року і за висновком № 139/16 від 03.01.2017 року щодо залиття, яке відбулося 12.05.2016 року - здійснювалося експертом ОСОБА_9 в один день 30.11.2016 року.

Суд першої інстанції для з`ясування причин залиття підвального приміщення, про яке вказано в акті від 17.07.2014 року, призначив судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, поставивши експерту запитання щодо встановлення причин залиття та перевірки відповідності вартості матеріальної шкоди, яка визначена у розмірі 24 767 грн. у висновку експертного дослідження № 138/16 від 03.01.2017 року. При цьому суд першої інстанції врахував пояснення сторін щодо фактично проведеного на той час ремонту підвального приміщення та сплив тривалого часу з дня залиття та призначив експертизу за матеріалами справи та з урахуванням висновку експертного дослідження № 138/16 від 03.01.2017 року.

Зі змісту висновку №18-1963/2051 будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ від 02.06.2020 року вбачається, що експертом використані поверхові плани багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 та забезпечено доступ до квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку, про яку згадується в акті залиття від 17.07.2014 року.

Експертом зазначено, що залиття підвалу, про яке йдеться в акті від 17.07.2014 року, внаслідок не усунення пошкоджень сантехнічного обладнання у квартирі АДРЕСА_2 малоймовірно у зв`язку з тим, що розташування квартири АДРЕСА_2 знаходиться у віддаленості від місця локації залиття у підвальному приміщенні (в іншій секції) та ці приміщення підвалу знаходяться по іншому проходу стояків водопостачальних та каналізаційних комунікацій, що навіть не є співвісними, суміжними та ніяким чином не сполучуються між собою.

Крім того, експерт звернув увагу, що зазначені в акті залиття від 17.07.2014 року відомості, що залиття сталося через несправність санвузла в квартирі АДРЕСА_2 не узгоджуються з зазначеними в цьому ж акті відомостями про те, що працівникам КП «ЖКС «Вузівське» не було забезпечено доступ до цієї квартири (і як слідство ними не обстежувався санвузол квартири АДРЕСА_2 і не встановлювалася несправність даного санвузла).

На підставі всіх наведених обставин експерт прийшов до висновку, що викладені в акті залиття від 17.07.2014 року відомості, що причиною залиття підвалу будинку АДРЕСА_5 є саме несправність санвузла в квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку свого підтвердження не знайшли.

Одночасно експерт обстеживши приміщення підвалу та дослідивши додаткові матеріали та диск з фотокартками приміщення квартири АДРЕСА_3 та стояки каналізаційних труб, прийшов до висновку, що:

-акт залиття від 17.07.2014 року спірний та не відповідає дійсності у частині де вказано, що квартира АДРЕСА_2 є причиною залиття підвальних приміщень будинку АДРЕСА_5 ;

-причиною залиття приміщень підвалу будинку АДРЕСА_5 послугувало руйнування металу каналізаційного трійника між першим та другим поверхами квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , має видимі сліди розповсюдження корозії від тривалого часу експлуатації з подальшою причиною руйнування металу з утворенням свищів внаслідок яких відбувалося залиття нижче розташованих приміщень.

Тобто причиною течії є руйнування металу стояка з утворенням свищів, внаслідок яких відбулося залиття приміщень.

Дані висновки експертом зроблені з врахуванням значного розриву у часі між залиттям та виконанням експертизи, а також з урахуванням виявленого на момент обстеження.

Таким чином, судовою експертизою підтверджено наявність залиття підвального приміщення і спростовано достовірність зазначених в акті від 17.07.2014 року відомостей, що причиною залиття є несправність санвузла квартири АДРЕСА_6 , яка знаходиться у віддаленості від місця локації залиття у підвальному приміщенні (в іншій секції) та приймаючи до уваги, що ці приміщення підвалу знаходяться по іншому проходу стояків водопостачальних та каналізаційних комунікацій, що навіть не є співвісними, суміжними та ніяким чином не сполучуються між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЖК України, якщо необхідність у проведенні внутріквартирного поточного ремонту викликане пошкодженням частин будинку, інженерного обладнання або зв`язане з капітальним ремонтом будинку чи його конструктивних частин, цей ремонт провадиться наймодавцем (житлово-будівельним кооперативом) або за його рахунок.

Водо-каналізаційний стояк відноситься до інженерного обладнання будинку і обслуговується виключно організацією на балансі, якої перебуває будинок, за що останніми утримується відповідна плата.

Колегією суддів беруться до уваги доводи представника КП «ЖКС «Вузівський» про те, що працівники обслуговуючого підприємства не можуть самовільно потрапляти в помешкання жильців або нежитлові приміщення інших власників і перевіряти інженерне обладнання, а тільки за відповідними заявами мешканців. Але зважаючи на те, що протікання було на протязі тривалого часу, а обслуговуюча організація здійснює повірку інженерного обладнання розташованого в підвальних приміщеннях і при виявленні замокань вживає заходів, то при належному і вчасному огляді каналізаційних стояків в підвалах беззаперечно було б встановлено таке протікання і мали бути вжиті адекватні заходи.

Крім того, із листа Державного комітету України з будівництва та архітектури за № 7/7-401 від 30.04.2003 року вбачається, що поточний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може врахувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту /крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі/. Поточний ремонт повинен провадитися з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва/капітального ремонту/ до моменту постановки на черговий капітальний ремонт/реконструкцію/. У вказаному листі визначено також, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнань будівель в зв`язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшенням експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта.

При таких обставинах висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим у справі обставинам і не узгоджується з тими доказами, що містяться у справі і висновками експертизи, до яких експерт дійшов на підставі вивчення документів, які надані судом і обставин, які встановлені експертом під час обстеження об`єкту.

Тому рішення суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення збитків не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення збитків.

Визначаючи розмір матеріальних збитків, які підлягають стягненню, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 76 діючого ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Як вбачається з матеріалів справи висновок експертного дослідження № 138/16 від 03.01.2017 року виконаний судовим експертом Рапачем К.В. доданий позивачкою до позовної заяви при поданні її до суду.

Як вже зазначалося даним висновком експертного дослідження визначений розмір матеріального збитку внаслідок залиття підвального приміщення будинку АДРЕСА_5 становить 24 767 грн.

У разі незгоди з таким розміром збитку, відповідач має право спростувати його поданням належних доказів.

З метою перевірки відповідності розміру збитку визначеного в експертному дослідженні № 138/16 від 03.01.2017 року судовим експертом Рапачем К.В., районним судом призначено судову експертизу.

Відповідно до висновку №18-1963/2051 судової будівельно-технічної експертизи від 02.06.2020 року експертом констатовано, що технічні характеристики оздоблення підвального приміщення будинку АДРЕСА_5 , яке відображено у наявній в матеріалах справи фото фіксації до висновку експертного дослідження №138/16, складеному 03.01.2017 року /а.с.17/ не відповідають оздобленню приміщень на момент натурного обстеження, яке відбулось 29.11.2018 року. Ні оздоблення, ні пошкодження у повному об`ємі не збереглись, що виключає можливість об`єктивного розрахунку обсягу пошкоджених оздоблювальних покриттів. Тим самим не дає можливість визначити та перерахувати вартість шкоди заподіяної внаслідок залиття 10.07.2014 року (акт від 17.07.2014 року) у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_5 .

На підставі таких висновків експерта, суд вважав не підтвердженим розмір збитків, які визначені експертом Рапачем К.В. у висновку експертного дослідження від 03.01.2017 року і як слідство недоведеним розмір збитку, який завданий позивачу.

Проте колегія суддів звертає увагу, що призначаючи судову експертизу в тому числі і з метою перевірки відповідності розміру визначеного збитку, суд першої інстанції врахував пояснення сторін щодо фактичного проведеного на той час ремонту підвального приміщення та сплив тривалого часу з дня залиття та призначив експертизу за матеріалами справи та з урахуванням висновку експертного дослідження № 138/16 від 03.01.2017 року.

Враховуючи сплив тривалого часу з дня залиття, факт проведення ремонтних робіт у приміщенні і те, що ні оздоблення, ні пошкодження у повному об`ємі не збереглись на час здійснення обстеження 29.11.2018 року, експерт виключив можливість об`єктивного розрахунку обсягу пошкоджених оздоблювальних покриттів і можливість визначення та перерахування вартості шкоди заподіяної внаслідок залиття 10.07.2014 року (акт від 17.07.2014 року) у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_5 .

Проте враховуючи, що цим же висновком експертизи підтверджено наявність залиття підвального приміщення через зношеність елементів каналізаційного стояку, висновок щодо неможливості здійснити визначення та перерахування вартості шкоди заподіяної внаслідок залиття 10.07.2014 року (акт від 17.07.2014 року) у зв`язку зі спливом тривалого часу з дня залиття та проведення ремонтних робіт, не може вважатися достатньою підставою для відмови у заявлених вимогах.

Колегія суддів з метою дослідження доводів апеляційної скарги позивача, заслухала в судовому засіданні пояснення судового експерта Рапача К.В. з приводу складення ним висновку експертного дослідження № 138/16 від 03.01.2017 року, який зокрема пояснив, що на час проведення ним обстеження 30.11.2016 року ремонтні роботи у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_5 , не були проведені, сліди залиття були в наявності, що дало йому можливість визначити розмір спричиненого власнику підвального приміщення збитку. Той факт, що при проведенні судової експертизи призначеної судом і здійсненні 29.11.2018 року обстеження, інший судовий експерт у зв`язку з проведенням ремонтних робіт і не збереженням того оздоблення яке було до проведення ремонту, не зміг перевірити точність визначеного ним розміру збитку не спростовує розмір збитків, який він визначив коли проводив обстеження 30.11.2016 року.

Заперечуючи проти заявлених позивачем вимог, відповідач не був позбавлений можливості доведення відсутності вини у завданні збитків та/або іншого розміру збитків.

Проте належних, допустимих та достатніх доказів на спростування заявленого позову та представленого позивачем експертного дослідження відповідачем не надано, клопотання про призначення додаткової або повторної судової експертизи, не заявлено.

Враховуючи наведене в сукупності, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення вимог в частині стягнення з КП «ЖКС «Вузівський» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, внаслідок залиття приміщення у розмірі 24 767 грн.

Крім того, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні заявлених позивачкою вимог про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів враховує наступне.

Зі змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України.

Оскільки відповідачем не спростовано вину у залитті підвального приміщення, яке на час залиття у липні 2014 року належало позивачці, відсутні підстави для відмови у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди судова колегія враховує характер неправомірних дій відповідача, бездіяльність на протязі тривалого часу його працівників та посадових осіб щодо усунення пошкодження каналізаційного стояку та запобігання протіканню, внесення до акту залиття неперевірених відомостей щодо несправності санвузла квартири АДРЕСА_2 , яка розташована в іншій секції підвалу і не має відношення до локації місця залиття, тривалість порушення прав позивача, глибину її душевних страждань пов`язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), час та зусилля необхідні для відновлення порушеного права. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене та вимоги п.п.3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір грошового відшкодування моральної шкоди судова колегія визначає у розмірі 3 000 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, внаслідок залиття приміщення у розмірі 24 767 грн. та моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну шкоду, внаслідок залиття приміщення у розмірі 24 767 гривень.

Стягнути з Комунального підприємства «ЖКС «Вузівський» на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду у розмірі 3 000 гривень.

В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01.12.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк