Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/197/19

26 травня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Капака В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батьківство,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батьківство.

Позовні вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою по справі, ОСОБА_3 зареєстрував шлюб. Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка завагітніла дочкою ОСОБА_4 приблизно в червні 2000 року, однак вони в інтимних відносинах в той час не перебували, а також відповідачка завагітніла дочкою ОСОБА_5 в лютому 2008 року, однак у зазначений період він виїхав з України в Росію на роботу 22.12.2007 році, а прибув з роботи в Україну тільки 17.04.2008, тому не міг перебувати в інтимних відносинах з відповідачкою. Вказаний період перебував на сезонних роботах у Росії без виїзду. А тому вважає, що він не може бути біологічним батьком народжених відповідачкою дітей, про що слід внести відповідні зміни в актові записи про народження.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву:

15.02.2019 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивач не визнають і не заперечує обставини на які посилається позивач. Сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з відповідачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Надвірнянського районного суду від 21.12.2018р. по справі №348/2388/18 з ОСОБА_8 стягнуто в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час розгляду справи про стягнення аліментів позивач по справі не заперечував факту батьківства та погодився сплачувати відповідачу аліменти на утримання дітей. Також заперечили твердження позивача про те що до народження дочки ОСОБА_4 сторони не перебували в інтимних відносинах, оскільки вказане не відповідає дійсності. Позивач працює вахтовим методом, більше того зазначення позивачем того факту, що в період з 22.12.2007р. по 17.04.2008р. він безперервне перебував на сезонних роботах у Росії не відповідає дійсним обставинам, адже позивач працював вахтовим методом, що підтверджується записом №9 в трудовій книжці, а тому приїжджав в Україну.

Стислий виклад позиції позивача:

Представник позивача в судове засідання позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, зазначених в позовній заяві. Ствердив, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком дочки ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 , так як в період час з 22.12.2007 по 17.04.2008 року знаходився на сезонних роботах у Росії без виїзду і в інтимних стосунках з відповідачкою не перебував. Також вказав, що має сумніви в об`єктивності експертизи Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, так як експертиза проводилася не по крові, а шляхом відбирання зразків з ротової порожнини. Вважає, що судом необгрунтовано відмовлено у призначенні повторної експертизи. Просить суд постановити рішення, яким виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зауважив, що згідно висновку експерта за результатами молекулярно генетичної експертизи ОСОБА_2 може бути батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ймовірність даної події складає 99,99 %. Враховуючи наведено просив в позові ОСОБА_2 відмовити та стягнути з позивача в користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 3850,00 грн..

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2019 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.02.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2019 р. провадження по справі зупинено та призначено судово-медичну експертизу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2020 р. провадження відновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2020 р. провадження по справі зупинено та призначено судову молеклярно-генетичну експертизу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2021 р. провадження відновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.04.2021 р. в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про призначення повторної судово-генетичної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батьківство відмовлено.

Фактичні обставини, встановлені судом та норми права, які застосував суд:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в зареєстрованому шлюбі, який укладений 23.11.2000 року в Битківській сільській раді Івано-Франківської області, актовий запис№ 21, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6).

Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-5).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 він працював оператором по підготовці скважен до капітального і підземного ремонту, п"ятого розряду, Вахтовий метод роботи (а.с. 8-9).

Як вбачається з копій рішення Надвірнянського районного суду від 21.12.2018 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак вказує, що він не є батьком дітей, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Отже підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили.

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі.

За клопотанням відповідача було призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З експертного висновку №СЕ-19/114-21/459-Б від 02.03.2021 Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, виплаває, що ОСОБА_2 , може бути біологічним батьком малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з імовірністю 99,9999%.

Таким чином вказане свідчить про те, що біологічне батьківство ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 практично підтверджено.

При цьому Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, доводи позивача спростовано висновком експерта, інших обставин, а тому біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 практично доведено.

Посилання представника позивача на проведенні повторної експертизи, а також на незгоду з висновком експертизи не знайшло свого підтвердження під час розгляду справу, оскільки повторна експертиза може бути призначена судом лише за наявності об`єктивних даних про необґрунтованість висновку експерта або його протиріччя із іншими матеріалами справи чи сумнівів у його правильності.

У справі відсутні будь-які об`єктивні дані чи відомості про те, що наявний у справі висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. З експертного висновку №СЕ-19/114-21/459-Б від 02.03.2021 року є необґрунтованим або суперечить матеріалам справи. Представник позивач намагається обґрунтувати необхідність призначення повторної експертизи своєю незгодою із висновком первинної судової експертизи. При цьому позивач окрім власних доводів (незгоди) із висновком судової експертизи не надав суду жодних об`єктивних, тобто, таких, що існують незалежно від особистих уявлень чи сприйняття певних фактів позивачем, даних про необґрунтованість висновку. Зокрема, позивач не надав до суду рецензії на цей висновок, виконаної відповідним спеціалістом, чи будь-якої медичної документації, яка б ставила під сумнів правильність цього висновку.

Також позивачем та його представником не заявлявся відвід експерту, тобто, на момент проведення експертизи не заявляв про сумніви стосовно об`єктивності конкретного експерта, якому було доручено проведення судової експертизи.

Позивач не надав об`єктивних доказів, які б доводили неможливість проведення такої експертизи Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, наприклад, що в бюро відсутні відповідні фахівці, чи що заклад не має відповідних ліцензій (дозволів) на здійснення експертної діяльності, чи що відсутня належна технічна апаратура тощо.

Таким чином, посилання позивача, якими він обґрунтовував позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час слухання справи

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою задоволення вказаних позовних вимог, є відсутність підтвердження походження дитини від батька, тобто відсутність між ними кровного споріднення.

Сторонами не надано і матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком ОСОБА_2 - позивачем і дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Висновки суду:

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки батьківство ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено належними та допустимими доказами.

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно залишити за ним.

Однак враховуючи, що в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то відповідно і в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат також слід відмовити.

У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як встановлено судом, між відповідачем ОСОБА_10 та адвокатом Капак В.М. укладено договір про надання правової допомоги №13/2019 від 14.02.2019 року (а.с. 25).

Згідно квитанцій від 14.03.2019 року № 42/2019 за надання консультації клієнту та представництво в суді відповідачем ОСОБА_3 сплачено 3850,00 грн. адвокату Капак В.М. (а.с. 160-161).

У відповідності ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають стягненню з позивача, зокрема: 3850,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь відповідача згідно квитанції від 14.03.2019 року за № 42/2019.

На підставі ст. ст.122, 125, 136 СК України та керуючись ст.ст. 4, 19, 81,89, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батьківства - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.н. НОМЕР_1 жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 жительки АДРЕСА_1 - 3850,00 грн. судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.н. НОМЕР_1 житель АДРЕСА_1 .

ВІдповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 жителька АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлений 04.06.2021 року.