Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/13695/19

провадження № 2/521/871/21

14 квітня 2021 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жураківській Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що згідно кредитного договору №0 від 10.07.2015 року, банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 485245,28 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь банку 435855,50 грн. заборгованість за кредитом та 39216,78 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в ході розгляду справи заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору №0 від 10.07.2015 року, Акціонерне товариство «Укрсиббанк» надало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 174311,26 гривень за траншем 1 0) та в сумі 310934,02 гривень за траншем 2 01), а всього 485245,28 гривень.

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідач встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту не дотримувалась, станом на 09.08.2019 року заборгованість складала: 476999,89 гривень заборгованість за кредитом; 6396,91 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом; 66,11 гривень заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 326,71 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.02.2019 року по 09.08.2019 року; 566,59 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом, за строк з 15.03.2019 року по 09.08.2019 року, а всього 484356 гривень 21 копійок.

Представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь банку 435855,50 грн. заборгованість за кредитом та 39216,78 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Відповідно ст. 1049 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.

Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, суд дійшов наступних висновків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами викладеними у договорі та у правилах споживчого кредитування позичальників АТ "УКРСИББАНК", оприлюднених у офіційному виданні «Голос України» №85 від 13.05.2011 року.

Проте, надані позивачем правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» не містять підпису позичальника, а тому не можуть вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання договору відповідач була ознайомлена саме з цими правилами. Надані банком правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі

№ 6-2320цс16, посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти.

Кредитний договір №0 від 10.07.2015 року не визначає нарахування заборгованості за процентами за користування кредитом, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині.

На підставі вищенаведеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, стягнути з відповідача на користь позивача 435855,50 грн. заборгованості за кредитом, в решті вимог - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, суд,-

Вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором від № 0 від 10.07.2015 року у розмірі 435855 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 6665 гривень 59 копійок в рахунок сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк