ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 641/880/20

провадження № 22-ц/818/3738/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Гришиної А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Григоришина Віктора Івановича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання недійсним договору купівлі - продажу прав вимоги № 2082/К від 07 листопада 2019 року.

Позов мотивовано тим, що 19 лютого 2008 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого АКІБ «УкрСиббанк» надав їй кредитні кошти в розмірі 99000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, за умовами якого вона передала в іпотеку кв. АДРЕСА_1 . Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дорогій В.А. за реєстровим № 519.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого відступлено право вимоги, зокрема за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк», на користь ТОВ «Дельта Банк».

07 листопада 2019 року між ТОВ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2082/К, відповідно до умов якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк», на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Зазначила, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними № 2082/К від 07 листопада 2019 року за своїм змістом та ознаками є договором факторингу. Оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не є фінансовою установою воно не може бути кредитором за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, укладений 07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк»;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Ковальчука С.П. про державну реєстрацію іпотеки за іпотекодержателем ТОВ «УКРДЕБП ПЛЮС», номер запису про іпотеку 5860136 (спеціальний розділ) від 19 лютого 2008 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: р. № 518, посвідченого приватного нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А. щодо об`єкту нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ,

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Ковальчука С.П. про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, номер запису про обтяження: 5860142 від 19 лютого 2008 року на підставі договору іпотеки № 518, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А., та договору купівлі-продажу прав вимоги, серія та номер: 2949, 2950 посвідченого 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 ; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомого майна, а саме - кв. АДРЕСА_1 , до набрання чинності рішенням суду у справі № 641/880/20; заборонити будь-яким особам до винесення судом рішення та набрання ним чинності по справі № 641/880/20 здійснювати дії з примусового виселення ОСОБА_1 із квартири без відповідного рішення суду про виселення та заборонити здійснювати примусове проникнення та вселення до вказаного житла.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 02 квітня 2021 року їй стало відомо, що право власності на спірну квартиру, яка була предметом іпотеки за кредитним договором № 0 відчужено ОСОБА_2 без згоди позивачки та без повідомлення про наміри щодо позбавлення її права власності на майно з боку іпотекодержателя ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Вважає, що у разі ненакладення заходу забезпечення позову на спірну квартиру, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження кв. АДРЕСА_1 . В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції зазначив, що позивачкою не доведено порушення її права користування спірною квартирою.

11 лютого 2021 року ОСОБА_3 представник ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка була належним чином повідомлена, що у разі несплати боргу заборгованості до 09 січня 2020 року за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначає, що під час продажу спірної квартири ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був дотриманий порядок, передбачений статтями 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позов стосується визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, укладеного 07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила накласти арешту та заборону відчуження на кв. АДРЕСА_1 .

Вказана квартира є предметом іпотеки за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2016 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У пункті 6 цієї постанови роз`яснено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляються необґрунтованими.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Установлено, що позов стосується визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К, укладеного 07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0 від 19 лютого 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», предметом іпотеки якого є кв. АДРЕСА_1 .

Кредитний договір № 0 від 19 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «УкрСиббанк», позивачкою не оскаржено.

Крім того, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 квітня 2021 року, вбачається, що власником кв. АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. за реєстровим № 226.

ОСОБА_2 в якості належної особи до участі у справі залучена не була.

Разом з тим, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_2

Враховуючи викладене, правові підстави для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно кв. АДРЕСА_1 відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови якою заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 175, 185, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Григоришина Віктора Івановича представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс судового рішення складено 29 листопада 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина