ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8755/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Сердюковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Мотивуючи свої вимоги тим, що він є повнолітнім сином ОСОБА_2 . Наразі він навчається за денною формою навчання в Національному авіаційному університеті за спеціальністю «комп`ютерна інженерія» з терміном навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року включно. Відповідач відмовляється добровільно приймати участь у матеріальному утриманні його як повнолітнього сина на період навчання, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Розмір аліментів просить визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

В судове засіданні позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Водночас, позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності із підтриманням позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, вказав, що позивач, маючи повнолітній вік, проживає у належній відповідачу квартирі, має власну кімнату, він, як батько, забезпечує позивача належними житловими умовами для проживання, сплачує за нього комунальні послуги, забезпечує сина харчуванням та належними побутовими умовами для навчання тощо. Окрім того, враховуючи те, що він має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружину, шлюб з якою зареєстровано у грудні 2019 року, а також той фактор, що він має заробітну плату щомісячно у розмірі лише 6 762 грн. 00 коп. (з вирахуванням податків та обов`язкових платежів), просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що пропоновану позивачем суму аліментів, а саме у розмірі 3 000 грн. 00 коп. на місяць сплачувати не спроможний.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, за відсутності позивача згідно поданої ним заяви.

Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).

Вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є понолітнім сином відповідача ОСОБА_2 (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча й досяг повноліття, проте не працює, навчається з вересня 2020 року на денному відділенні в Національному авіаційному університеті за спеціальністю «комп`ютерна інженерія» з терміном навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року включно (а.с. 5).

Відповідач не приймає повноцінну участь у матеріальному утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім повнолітнього сина ОСОБА_1 , 2001 року народження, відмовідач на утриманні має ще неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, й суд приймає таку суттєву обставину до уваги при визначенні розміру (суми) аліментів на утримання повнолітнього сина відповідача ОСОБА_1 .

Аліменти підлягають стягненню з батьків на повнолітніх доньку (сина), які продовжують навчання, на встановлений частиною першою статті 199 СК України строк - на час навчання.

Відповідно до частини 2 статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню доньку сторін, судом враховані стан здоров`я та матеріальне становище доньки, яка знаходиться на утриманні позивача, й продовжує навчання.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, судом встановлено, що позивач досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 року, продовжує навчання й потребує у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявністю у відповідача можливості надавати таку допомогу.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб повнолітнього сина відповідача, дісної участі батька у його утриманні, можливостей платника аліментів, з урахуванням встановленої обставини наявності на утриманні відповідача ще одного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням його права на утримання з боку батька, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання позивача в Національному авіаційному універтитеті, починаючи з 06 листопада 2020 року, й до закінчення навчання - 30 червня 2023 року включно.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання повнолітнього сина відповідача, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, його потреби у зв`язку із навчанням, та відповідача, який працює, окрім повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має ще одного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання.

Оскільки позивач не довів про можливість надання відповідачем допомоги на період навчання у вищому навчальному закладі, у розмірі 3 000 грн. щомісячно, а відповідач спростував таку вимогу, надавши до суду довідку про щомісячний дохід у розмірі 8 400 грн. 00 коп., його сталий щомісячний заробіток, підстав для визначенням аліментів у твердій грошовій сумі немає, натомість наявні пвідставим для визначені розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено.

В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на його користь 06 листопада 2020 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), саме з цього дня підлягають стягненню аліменти на утримання позивача.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до нього, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору за категорією спору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір 908 грн. 00 коп. має бути стягнутий з відповідача на наристь держави за правилом ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 199, 200, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Вінниця, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , проживаючого/зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2 , на його утримання, як повнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання в Національному авіаційному універтитеті, починаючи з 06 листопада 2020 року, й до закінчення навчання - 30 червня 2023 року включно.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Вінниця, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , проживаючого/зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: