Справа № 417/168/21
Провадження № 2/417/109/21
РІШЕННЯ

Іменем україни

"04" червня 2021 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Логвіненка Т.Г.

за участю секретаря Білянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача-адвоката Красноруцького Олександра Миколайовича до Об`єднаної територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

10.02.2021 року позивач в особі представника позивача-адвоката Красноруцького О.М. звернувся до суду з позовом до Об`єднаної територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганську помер його батько ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на виплати недоотриманої суми пенсії.

04.02.2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_2 . Проте державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, посилаючись на пропуск ним строку, встановленого для прийняття спадщини, про що виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії б/н від 04.02.2021 року. В постанові державний нотаріус зазначив, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину не проживав із спадкодавцем на момент смерті, то він повинен протягом 6 місяців після смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини не подавав , разом із спадкодавцем на день смерті не був зареєстрований.

Проте він з поважних причин не мав можливості у встановлений законодавством строк звернутися до нотаріуса з огляду на наступне.

Загальновідомим та таким що не потребує додатковому доказуванню є факт проведення на сході України на території Луганської та Донецької областях з квітня 2014 року антитерористичної операції (АТО), яка з 30.04.2018 р. була переформатована в операцію об`єднаних сил (ООС), заходи якої станом на сьогоднішній день тривають.

Спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганську, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та всі видані відповідні документи на цій території є недійсними та не створюють правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі.

Оскільки він проживає на тимчасово окупованій території у м. Луганську, то у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Крім того, йому необхідно було спочатку звернутися до органів державної реєстрації із заявою про реєстрацію смерті батька на підставі свідоцтва, виданого органами на тимчасово окупованій території України, потім до суду з заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території України, а потім на підставі рішення суду отримати свідоцтво про смерть батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану на території, яка контролюється українською владою, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і лише зі спливом шести місяців після смерті батька отримати свідоцтво про право на спадщину.

З 12 березня 2020 року на усій території України встановлений карантин, внаслідок чого було заборонено переміщення громадян через контрольні пункти в`їзду та виїзду на територію України з непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей та обмеження роботи державних органів на території України. На даний час відповідно Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України дія карантину була продовжена до 28 лютого 2021 року з посиленими обмеженнями на період з 08.01.2021 р. до 24.01.2021 року.

Тому з незалежних від нього обставин, він не мав об`єктивної змоги зразу ж після смерті батька виїхати на підконтрольну Україні територію для оформлення документів.

Позивач від спадщини не відмовляється та має бажання отримати спадщину в установленому законом порядку. Оскільки, в позасудовому порядку будь-яким іншим способом реалізувати своє право на прийняття спадщини не має можливості, він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотне поштове відправлення(а.с.58).

Представник позивача-адвокат Красноруцький О.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.61).

Представник відповідача Об`єднана територіальна громада в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення (а.с.60).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, безпосередньо дослідивши кожний наявний у матеріалах справи доказ окремо, а також у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами, висновками експертів, показань свідків.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.01.1967 року (а.с.11).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 04.02.2021 року, актовий запис №31 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на виплати недоотриманої суми пенсії.

Згідно Листа Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1239-32-8/1020 від 08.02.2021 року, що запитувана інформація щодо майнового стану ОСОБА_2 , згідно рішення Коституційного Суду України від 30.10.1997 р. № 5-зп, віднесена до категорії конфіденційної інформації, розголошення якої можливе лише за згодою особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (ч.2 ст. 21 Закону України «Про інформацію»)(а.с.20).

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.02.2021 року, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакалом О.Є. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останній у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, разом з спадкодавцем на день смерті зареєстрований не був (а.с.16).

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 16.02.2021 року було витребувано з :

- Марківської державної нотаріальної контори(92400, Луганська область, с.Марківка, вул.Центральна,10/12) спадкову справу, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України (92800, Луганська область, Біловодський район, с.Біловодськ, вул.Центральна,77) відомості про дату взяття на облік ОСОБА_2 про розмір та період заборгованості управління з виплати йому пенсії (а.с.22-23).

Згідно Відповіді на запит завідувача Марківської державної нотаріальної контори О. Ченакала від 10.03.2020 року зазначив,що за даними Алфавітної книги обліку спадкових справ, спадкова справа після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася(а.с.43).

Згідно Листа Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_2 взято на облік в Управління розпорядженням від 17.01.2015 рокеу як внутрішньо переміщену особу за матеріалами електронної пенсійної справи з 01.08.2014 (а.с.63-64).

Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив те, що з квітня 2014 року проведення на сході України на території Луганської та Донецької областях антитерористичної операції (АТО), яка з 30.04.2018 р. була переформатована в операцію об`єднаних сил (ООС), заходи якої станом на сьогоднішній день тривають. Крім того спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганську Луганської області, тобто в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження КМУ України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами та доповненнями). Відповідно до Указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» № 32/2019 від 07.02.2019 р. ця територія (м.Луганськ Луганської області) визнана тимчасово окупованою територією. Позивач проживає на тимчасово окупованій території у м. Луганську, а тому з незалежних від нього обставин не мав об`єктивної змоги зразу ж після смерті батька виїхати на підконтрольну Україні територію для оформлення документів. Крім того, позивачу необхідно було спочатку звернутися до органів державної реєстрації про реєстрацію смерті батька на підставі свідоцтва, виданого органами на тимчасово окупованій території України, до суду з заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території України, а потім на підставі рішення суду отримати свідоцтво про смерть батька в органі державної реєстрації актів цивільного стану на території, яка контролюється українською владою та подати заяву про прийняття спадщини і отримати свідоцтво про право на спадщину.

Тобто, у спадкоємця дійсно існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, проте спадкоємцем вживались всі необхідні для цього заходи.

Позивач отримав свідоцтво про смерть батька ОСОБА_2 лише ІНФОРМАЦІЯ_4 , та не зміг в зазначений термін реалізувати свої спадкові права у зв`язку з встановленням з 12 березня 2020 року на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211, в наслідок чого було заборонено переміщення громадян через контрольні пункти в`їзду та виїзду на територію України з непідконтрольних територій Донецької та Луганської областей та обмеження роботи державних органів на території України. На даний час відповідно до постанови КМУ № 760 від 26.08.2020 р. на території України карантин подовжено до 30 квітня 2021 року.

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст.1273-1275ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд встановив, що факти, викладені позивачем в позові, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають. Суд також враховує позицію відповідача (а.с.60), який позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 51, 76-80, 81, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1221-1223, 1268, 1269,1270, 1272 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника позивача-адвоката Красноруцького Олександра Миколайовича до Об`єднаної територіальної громади в особі Марківської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.Г.Логвіненко