Номер провадження: 22-ц/813/8405/21
Номер справи місцевого суду: 522/3717/19
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П.., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення порядку користування коридором, усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, на ухвалуПриморського районного суду м. Одеси про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, постановлену під головуванням судді Свяченої Ю.Б. 24 березня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

У липні 2020 року до суду від представника відповідача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви та прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про зобов`язання вчинити певні дії, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про прийняття зустрічного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, праву передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, у даному випадку має місце спір між одними і тими самими сторонами, а захисту підлягає право володіння та користування спільними площами квартири АДРЕСА_1 - балконом та коридором. Апелянт вважає, що саме цивільно-правовий інтерес у вигляді користування та володіння одним і тим самим об`єктом нерухомості є визначальним фактором щодо об`єднання позовів.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

У липні 2020 року до суду від представника відповідача - ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на подачу зустрічної позовної заяви та прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про зобов`язання вчинити певні дії, до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто, вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Задоволення зустрічного позову зазвичай повністю або частково виключає задоволення первісного позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним, оскільки, в даному випадку позови є не взаємопов`язаними та задоволення зустрічного позову ніяким чином не виключає задоволення первісного позову і навпаки, тому в даному випадку доцільніше розглядати позови окремо, їх спільний розгляд може вплинути на строки розгляду та ускладнити вирішення справи.

Так, предметом позовних вимог за первісним позовом є встановлення порядку користування коридором, який є приміщенням загального користування у квартирі АДРЕСА_1 шляхом визначення позивачу ОСОБА_2 право користування частиною коридору у розмірі 7/8 кв.м., позивачу ОСОБА_3 часткою у розмірі 4.12 кв.м. пропорційною до часток співвласників у володінні квартирою та будь-які дії відносно користування коридором, встановлення меблів, побутової техніки, тощо, що може здійснюватися співвласниками квартири лише за наявності письмової згоди всіх співвласників квартири; зобов`язання відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановлених меблів та побутової техніки відповідачами у коридорі, який є приміщенням загального користування.

Водночас, предметом зустрічного позову є зобов`язання ОСОБА_2 за власні кошти привести самовільно реконструйовану частину квартири - балкон, за адресою: АДРЕСА_2 , в первинний стан, шляхом проведення його демонтажу.

Виходячи із вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що, вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом не пов`язані між собою, мають різний предмет доказування, а тому їх одночасний розгляд є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування та ускладнення розгляду справи.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, суд обґрунтовано вважав за можливе відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) про зобов`язання вчинити певні дії до спільного розгляду з первісним позовом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , тим, що у даному випадку має місце спір між одними і тими самими сторонами, а захисту підлягає право володіння та користування спільними площами квартири АДРЕСА_1 - балконом та коридором. Апелянт вважає, що саме цивільно-правовий інтерес у вигляді користування та володіння одним і тим самим об`єктом нерухомості є визначальним фактором щодо об`єднання позовів.

Колегія суддів зауважує, що суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним. Взаємний зв`язок як умова для прийняття зустрічного позову має місце у випадку, якщо вимоги відповідача і позивача виникають з одних правовідносин і коли на обґрунтування тієї й іншої вимоги наводяться спільні факти.

З матеріалів прави вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за своїм змістом не є такими, що взаємопов`язані між собою, та виникли з різних правовідносин. Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що об`єднання даних вимог в одному провадженні ускладнюватиме розгляд справи.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.В. Князюк