Єдиний унікальний номер судової справи: 483/953/21
Провадження № 22-ц/812/2023/21 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: представника відповідача - Захарченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах

адвокатом Афенді Віктором Петровичем

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Куцарова В.І. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку товариства власників квартир «Очаків» (надалі ОСББ «Очаків») про зобов`язання здійснити запис про звільнення, повернення трудової книжки, стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

17 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСББ «Очаків», в якому просив зобов`язати ОСББ «Очаків» здійснити запис про звільнення в його трудовій книжці, стягнути середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 68 134, 47 грн. та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що з 01 квітня 2011 року по 05 вересня 2019 року працював головою ОСББ «Очаків». 16 серпня 2019 року на загальних зборах ОСББ «Очаків» за його заявою було звільнено з вказаної посади. У зв`язку з тим, що на зборах новий голова не був обраний, він продовжував виконувати свої обов`язки до обрання нового голови. 06 вересня 2020 року на загальних зборах ОСББ «Очаків» головою була обрана ОСОБА_2 , якій він запропонував видати наказ про його звільнення, провести розрахунок по заробітної платі та видати заповнену належним чинним трудову книжку.

З невідомих причин головою правління ОСББ «Очаків» ОСОБА_2 , яка отримала 28 грудня 2019 року від позивача трудову книжку по теперішній час на момент подачі позовної заяви наказ про його звільнення не видано, в трудову книжку не внесено запис про звільнення та не повернуто трудову книжку.

Крім того, 08 лютого 2020 року ОСОБА_2 на загальних зборах з насмішкою демонструвала його трудову книжку мешканцям житлового будинку, обвинувачуючи його в недобросовісному виконанні своїх обов`язків при виконанні роботи голови ТВК «Очаків». Ця поведінка ОСОБА_2 викликала у нього обурення і душевні страждання. Розмір та наявність моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями пережитими ним у зв`язку із самим фактом грубого порушення трудового законодавства, заподіянні йому матеріальної шкоди пов`язаною з невиплатою належної суми компенсації за відпустки, зверненням до судів різних інстанцій, не оформленням і не отриманням його трудової книжки, термін цього порушення триває довгий час. Вважає, що у відповідності з ст.237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду у сумі 20 000 грн. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що працюючи на посаді голови ОСББ ОСОБА_1 , відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, повинен був здійснити запис у своїй трудовій книжці про роботу на посаді голови ОСББ, а після звільнення - здійснити запис про звільнення з посади. Або, враховуючи, що на час звільнення з посади голови ОСББ, він мав іншу роботу, яка, як зазначив позивач, є його основним місцем роботи, звернутися до власника, або уповноваженого ним органу про здійснення запису в трудовій книжці за основним місцем роботи. За такого, вимога про зобов`язання ОСББ «Очаків» здійснити в трудовій книжці запис про звільнення і негайно повернути її задоволенню не підлягає, а вимоги про стягнення з ОСББ «Очаків» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 68 131,47 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. є похідними, а тому також задоволенню не підлягають.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Афенді В.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до обрання ОСОБА_1 головою ОСББ «Очаків» 13 листопада 2010 року він був військовим пенсіонером і трудову книжку взагалі не мав, а отримав таку вперше на роботі в ОСББ «Очаків». 17 лютого 2017 року за строковим договором почав працювати у 22 військовій майстерні на посаді начальника виробництва, про що є запис у вкладиші трудової книжки. Основним місцем його роботи була посада голови ОСББ «Очаків», де й була основна трудова книжка, а у 22 військовій майстерні був вкладиш трудової книжки. Вважає, що його повноваження як голови ОСББ «Очаків» закінчилися 16 серпня 2019 року з часу голосування на зборах за його звільнення. За такого зазначає, що він не міг сам внести запис про своє звільнення до трудової книжки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Очаків» просило рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 13 листопада 2010 року ОСОБА_1 було обрано головою ОСББ «Очаків». Рішенням загальних зборів мешканців ОСББ «Очаків» від 16 серпня 2019 року позивача було звільнено з посади голови за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, однак останній продовжував працювати до обрання нового голови товариства та отримував заробітну плату (а.с.17-18).

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСББ «Очаків» про стягнення компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСББ «Очаків» на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації за невикористані з 01 квітня 2012 року по 05 вересня 2019 року відпустки 25 623, 85 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3 840, 80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.14-16).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 січня 2021 року вказане рішення в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку та розподіл судових витрат змінено та стягнуто з ОСББ «Очаків» на користь ОСОБА_1 2 004, 10 грн. компенсації за невикористану відпустку без відрахування податків та зборів, та 116, 30 грн. витрат на правову допомогу; рішення в частині стягнення компенсації на відшкодування моральної шкоди скасоване та ухвалене нове, яким вимоги ОСОБА_1 до ОСББ «Очаків» про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення; рішення суду в частині відмови у стягненні середнього заробітку залишено без змін. Рішення в частині судових витрат змінено (а.с.10-13).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12,81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем з невідомих причин по теперішній час на момент подачі позовної заяви наказ про його звільнення не видано, в трудову книжку не внесено запис про звільнення та не повернуто трудову книжку, що порушує його трудові права.

Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відповідно до статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуть на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно зі статтею 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За змістом зазначеної норми закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі трудової книжки перешкодила його працевлаштуванню.

Отже, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих у зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Як встановлено судом, що рішенням загальних зборів мешканців ОСББ «Очаків» від 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено з посади голови за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, однак останній продовжував працювати до обрання нового голови товариства та отримував заробітну плату.

06 вересня 2019 року було обрано головою правління ОСББ «Очаків» Захарченко С.М. протокол №2 від 06 вересня 2019 року на підставі якого видано наказ №5 про початок виконання обов`язків (а.с. 33, 56).

Згідно наказу від 06 вересня 2019 року №6 про утворення комісії по прийому документів, печатки та інших матеріальних цінностей членами правління ОСББ «Очаків» було складено Акт від 06 вересня 2019 року на підтвердження відсутності в наданих документах ОСОБА_1 трудової книжки, книги обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, особової картки працівника форми Т2 та ін. (а. с. 78, 79).

Прийняттю вказаного вище наказу та складенню акту, передував Акт прийому-передачі від 06 вересня 2019 року на підставі рішення загальних зборів ОСББ «Очаків» (протокол №3 від 16 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 ) (а.с.46).

Отже наведе свідчить про те, що на час звільнення ОСОБА_1 та обрання нового голови правління ОСББ «Очаків» ОСОБА_2 у відповідача трудова книжка ОСОБА_1 була відсутня.

До того ж відповідно до п.16 Типового Статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства 27 серпня 2003 року № 141 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 вересня 2015 року № 238), правління зі свого складу обирає голову правління та його заступника. На виконання своїх повноважень голова правління: веде засідання правління, якщо правління не доручило ведення засідання іншому члену правління; забезпечує виконання рішень загальних зборів та рішень правління; діє без доручення від імені об`єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини відповідно до рішень правління; розпоряджається коштами об`єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень правління, має право першого підпису фінансових документів об`єднання; наймає на роботу в об`єднання працівників та звільняє їх, застосовує до них заходи заохочення та накладає стягнення, видає обов`язкові для працівників об`єднання накази у сфері трудових правовідносин; за рішенням правління видає довіреності на представництво інтересів об`єднання іншим особам; відкриває і закриває рахунки об`єднання в банківських установах та інших фінансових установах, підписує банківські та інші фінансові документи; відповідно до рішень правління здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети та завдань об`єднання.

За такого, у відповідача на день звільнення ОСОБА_1 був відсутній обов`язок видати наказ про звільнення з посади позивача та видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку, оскільки відповідно до положень вказаних вище норм сам позивач, як голова правління ОСББ «Очаків» повинен був видати відповідний наказ та здійснити відповідний запис про прийняття на посаду та звільнення з посади.

До того ж, як встановлено судом трудову книжку голова правління ОСББ «Очаків» отримала від ОСОБА_1 лише 26 грудня 2019 року, який на той час вже працював в 22 військовій майстерні ВМС ЗС України та мав ще одну трудову книжку, яка пред`явлена до вказаної організації.

Після отримання трудової книжки від позивача 26 грудня 2019 року відповідач намагався вирішити питання про повернення належно оформленої трудової книжки, що свідчать неодноразові запрошення останнього на загальні збори та повідомлення про отримання трудової книжки, що свідчить про небажання самого позивача отримати трудову книжку (а.с.48, 101-102).

Крім того, основним місцем роботи ОСОБА_1 з 16 лютого 2017 року є 22 військова майстерня ВМС ЗС України, що підтверджено самим позивачем та довідкою від 18 червня 2020 року №177 (а.с.47).

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення обов`язку на відповідача здійснити в трудовій книжці ОСОБА_1 запис про його звільнення та її повернення, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відсутні необхідні елементи для застосування ч.5 ст. 235 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач, як голова правління ОСББ «Очаків» після звільнення не міг оформити своє звільнення належним чином, у зв`язку з відсутністю у нього печатки не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи після 16 серпня 2019 року позивачем як головою правління ОСББ оформлювалися в тому числі і фінансові документи за його підписом та печаткою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що саме з вини відповідача не оформлена належним чином його трудова книжка, який з невідомих причин відмовляється це зробити не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на встановлені обставини в даній справі, оскільки після надання трудової книжки голові правління 26 грудня 2019 року позивач не намагався особисто отримати трудову книжку.

Твердження про те, що судом не вірно встановлено основним місцем роботи 22 військову майстерню ВМС ЗС України, також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах доказами, а крім того, не видача трудової книжки ніяким чином не призвела до вимушеного прогулу у зв`язку з неможливість подальшого працевлаштування.

До того ж на теперішній час у позивача не втрачена можливість вирішити питання щодо отримання у відповідача належним чином оформленої трудової книжки.

Інші в апеляційній скарзі доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Афенді Віктором Петровичем залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 29 листопада 2021 року.