Справа № 308/481/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису даних про батька,

встановив:

17.01.2019 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить, зокрема стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно; залишити за нею прізвище ОСОБА_4 ; сина ОСОБА_3 залишити проживати з нею; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Окрім цього в позовній заяві зазначає про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки спільне подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує формально. Також вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання сина, позивачка разом з сином проживає окремо, при цьому відповідач нехтує своїм обов`язком щодо утримання дитини, а тому просить стягнути з нього аліменти.

08.02.2019 відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про виключення з актового запису про народження ОСОБА_3 даних про ОСОБА_2 як батька.

16.07.2020 судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом задоволено, за зустрічним позовом у задоволенні відмовлено, однак таке було скасоване за ухвалою суду від 02.09.2020 й призначено до розгляду.

В судове засідання позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 не з`явилася, однак з матеріалів справи з`ясовано, що така підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, заперечує щодо задоволення зустрічного позову, поданого ОСОБА_2 .

В судове засідання відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та (або) його представник не з`явилися, від останньої 27.01.2021 надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог у первісному позові не заперечує.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

25.12.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №292. Прізвище після одруження: чоловіка - ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У даному шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.10.2012.

В ході розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась і подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на вимогу, заявлену позивачкою у первісному позові, про залишення за нею прізвище ОСОБА_4 , то суд вважає, що прізвище позивачки ОСОБА_4 слід залишити після розірвання шлюбу без змін.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В ході розгляду справи судом з`ясовано, що відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 не проживає разом з позивачкою та сином, а тягар матеріального утримання дитини лежить виключно на ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на 2021 року для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, становить 1198 грн., а мінімальний рекомендований - 2395 грн.

Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки за первісним позовом про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з вказаним позовом, підлягає до задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо зокрема щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Вимога позивачки за первісним позовом про залишення сина ОСОБА_3 після розірвання шлюбу проживати з нею підлягає до задоволення без залучення органу опіки та піклування, оскільки відповідачем не заперечується описана вимога.

В матеріалах справи наявна заява представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 від 27.01.2021, за яким, враховуючи що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_6 , вимоги за первісним позовом таким визнаються.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приймаючи до увагу вказану заяву, а також враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити вимоги за первісним позовом в повному обсязі, ухваливши відповідне рішення.

За змістом положень статті 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122. 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками таких значиться ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Однак, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 оспорює своє батьківство, подавши зустрічний позов, в якому вказує, що ОСОБА_3 не є його сином, про що свідчать відмінності у їх зовнішності.

На підтвердження або спростування вказаного за ухвалою суду від 23.10.2019 призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

05.01.2021 з Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» надійшов висновок генотипоскопічного дослідження, за яким ймовірність біологічного батьківства учасника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно учасника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 99,999999%.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ЦПК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

В розглядуваному випадку, доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що він не є батьком ОСОБА_3 , 2012 р.н., не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються результатами вищевказаного експертного дослідження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису даних про батька залишити без задоволення.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканкою АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканцем АДРЕСА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області від 25.08.2012, актовий запис №292 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в 2000 /дві тисячі/ гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до суду 17.01.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 .

Прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 сплачений позивачкою судовий збір в сумі 768 /сімсот шістдесят вісім/ гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов