ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1230/20Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/817/425/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Костів О. З.,

за участю секретаря - Іванюти О.

сторін :

представників позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 597/1230/20 за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_3 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року, постановленою суддею Дудяком С. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_7 , який на час смерті володів земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №801003 від 20.02.2006 року, серії ЯЗ №337080 від 03.03.2009 року, серії ЯЗ №337081 від 03.03.2009 року, площею відповідно по 0,61 га кожна. Вказувала, що своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не мала змоги, оскільки хворіє та потребує постійного лікування, обстеження і профілактики. Крім цього, саме в період необхідності подання заяви про прийняття спадщини вона знаходилася на амбулаторному лікуванні, внаслідок чого була позбавлена такої можливості. У зв`язку з наведеним просила визнати причини пропуску для прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, оскільки вважає, що суд безпідставно визнав недоведеними причини пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, не взяв до уваги те, що вона тривалий час хворіла, у зв`язку з чим не змогла вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Крім того вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, залучивши до розгляду справи ще трьох відповідачів, які заперечували можливість подання нею заяви про продовження строку на прийняття спадщини, не навівши при цьому переконливих доказів і не обґрунтувавши свою позицію.

Вважає, що таким чином суд першої інстанції позбавив її можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представники позивачки просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній.

Інші сторони по справі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що у ОСОБА_3 існували причини, пов`язані з непереборними, істотними труднощами в прийнятті спадщини.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.08.2020 року.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 належали на праві власності земельні ділянки згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, серії ЯБ №801003 від 20.02.2006 року, серії ЯЗ №337080 виданого 03.03.2009 року та серії ЯЗ №337081 від 03.03.2009 року.

Позивача, як донька померлого є спадкоємицею першої черги за законом.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.04.2019 року, батьками позивачки ОСОБА_3 є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 25.04.1991 року та серії НОМЕР_3 від 25.04.1991 року, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_2 та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Судом встановлено, що позивачка протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подавала до нотаріальної контори заяви про її прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є також відповідачі ОСОБА_4 мати позивачки та сестри позивачки ОСОБА_11 , ОСОБА_12

22.02.2019 року державним нотаріусом Заліщицької нотаріальної контори видано Ілюк О. П. ( дружині померлого) свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю ОСОБА_7

7.11.2018 року державним нотаріусом Заліщицької нотаріальної контори видано Ілюк О. П.( дружині померлого) свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки серії ЯЗ №337081, серії ЯБ №801003 , серії ЯЗ №337080, що належали спадкодавцю ОСОБА_7 .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Досліджуючи питання про визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції належним чином дослідив поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд обґрунтовано виходив з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своєчасно правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16).

Встановивши, що датою відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 (день смерті) є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач звернулась з її слів в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини в 2020 році, тобто, більше ніж через три роки після дати відкриття спадщини, і в позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.

Крім того колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про звернення ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, погоджується із висновками суду першої інстанції, що причини, на які позивачка посилалися як на підставу для визначення їй додаткового строку, а саме: періодичне лікування, потреба в обстеженні та профілактиці не можуть бути визнані поважними, надані докази не підтверджують неможливість позивачки звернутись з 19 липня 2016 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що обставини пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені позивачкою, не є поважними, оскільки у спадкоємиці не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що Заліщицький районний суд Тернопільської області вийшов за межі своїх повноважень, залучивши у підготовчому засіданні своєю ухвалою від 30 вересня 2020 року до участі у даній справі співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , то вони на увагу не заслуговують, виходячи з наступного.

Згідно статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) зроблено висновок, що «позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Отже, за обставин цієї справи Зозулинська сільська рада Заліщицького району Тернопільської області,не є належним відповідачем за вимогами позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,оскільки, окрім позивачки ОСОБА_3 , спадкоємцями померлого ОСОБА_7 є також спадкоємці першої черги ОСОБА_4 мати позивачки та сестри позивачки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і прийняте судове рішення може вплинути на права і обов`язки вказаних осіб, а тому суд першої інстанції правомірно залучив останніх в якості співвідповідачів за клопотанням представника позивачки адвоката Стройванса В.Л., а тому доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Стройванса В. Л. у відкритому підготовчому судовому засіданні до участі у даній справі було залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , як спадкоємців після смерті ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції належно встановив обставини справи, надав належну оцінку доводам позивача та наданим доказам у справі, правильно здійснив тлумачення норм матеріального права та застосував їх до спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для них на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті батька та підставно відмовив в позові.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 5 травня 2021 року.

Головуючий

Судді