ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Херсон

Номер справи: 766/5197/20

Номер провадження: 22-ц/819/1431/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Савицької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Зуб І.Ю. від 26 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що два роки тому позивач уклав з Акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк» або банк) договір по обслуговуванню карткового рахунку. Перед виїздом за кордон 29.10.2019 року на його рахунку знаходилось близько 250,00 грн. Починаючи з 30.10.2019 року позивач перебував на судні під час виконання трудових обов`язків. Під час перебування судна в порту 23.01.2020 року, коли з`явилась можливість через інтернет перевірити стан карткового рахунку, з`ясувалось, що з його картки списано кошти. Через додаток Вайбер Луговенко О.С. подав заяву банку про блокування картки, яка тільки на наступний день була заблокована. Картка весь час була із позивачем на судні та її дані він нікому не розголошував. На сьогоднішній день відбувається досудове розслідування щодо факту незаконного списання коштів з картки ОСОБА_1 згідно руху коштів, кошти знімались з картки невстановленою особою частинами малими сумами, іноді по декілька разів на добу.

В зв`язку з незаконним списанням коштів з рахунку клієнта, фінансова установа повинна відносити становище, яке існувало до порушення, а тому ОСОБА_1 просив суд зобов`язати АТ «Універсал Банк» відшкодувати 46337 грн. 00 коп.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 46337 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Універсал Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів зазначено про наявність підстав вважати, що позивач не забезпечив схоронність особистої конфіденційної інформації, яка стала доступна третім особам, що зробило можливим зняття коштів з рахунку. Так, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які працюють с позивачем на судні та підтверджують факт знаходження з ним картки, отже вони ознайомлені з реквізитами платіжної картки. Операції були здійснені з використанням реквізитів платіжної картки та з введенням відповідного CVV коду, який був відомий лише позивачу.

АТ «Універсал Банк» направляв позивачу повідомлення про зняття коштів з його рахунку та не несе відповідальності за збої в роботі обладнання зв`язку клієнта пов`язані з тимчасовою відсутністю мереж зв`язку. У зв`язку відсутністю контролю з боку ОСОБА_1 за станом карткового рахунку та відсутності вчасного повідомлення Банку про операції, які не виконувалися користувачем, у позивача виникли непідтверджені списання з карткового рахунку. А отже саме боржник повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, підстави для звільнення від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та правил відсутні.

Зазначає, що порушення кримінального провадження по факту шахрайських дій відносно позивача не свідчить про законність позовних вимог, оскільки дане провадження не закінчено, винних осіб не встановлено, а також не доведено відсутність вини ОСОБА_1 у знятті коштів з його рахунку.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Павликівський В.І., який діє в інтересах банку, апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити та пояснив, що позивач як власник рахунку мав контролювати стан рахунку і своєчасно реагувати на незаконне списання. Однак ОСОБА_1 звернувся до банку із відповідною заявою лише через два місяці. При цьому в матеріалах справи є фото позивача з платіжною карткою, свідки давали пояснення в суді першої інстанції про місце перебування картки позивача, що вказує на розкриття останнім конфіденційної інформації щодо даних картки. Банк при кожному знятті коштів надсилав повідомлення ОСОБА_1 , і якщо він їх не отримував, за це банк не повинен нести відповідальність. Вважає стягнення коштів на користь позивача є безпідставним та не відновить стан рахунку до списань. Також звернув увагу суду на те, що на рахунку до оспорюваних списань була незначна сума особистих коштів позивача, все інше списано за рахунок кредитного ліміту.

Під час апеляційного розгляду представник банку повідомив, що отримав відповідь від 23.10.2021 року на запит з процессингової установи ТОВ «Ейсі Дісі Процессінг», яке надає банку послуги з процессингу та надав суду новий доказ, а саме переклад витягу з програмного комплексу TranzWare Online з розшифруванням значення колонок. Представник банку пояснив, що наявність в колонці CVV OK цифрового позначення «1» напроти операцій означає, що така операція проводилася з правильним введенням CVV коду. Окрім того, цифрове позначення «62» у колонці Poscondition (Умови проведення операції) напроти проведених операцій, отримувач платежу LIFELOC*STANDART означає те, що це регулярний платіж, а саме клієнт погодився з умовами публічного договору на інтернет сайті такого продавця надавши згоду на автоматичне списання коштів із своєї платіжної картки. Просить взяти до уваги ці відомості на підтвердження обґрунтованості списань з рахунка позивача.

Посилаючись на те, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним, вказує, що позивач сам повинен нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, посилаючись на відсутність факту доведення вини банку.

Адвокат Лошкарьов Ф.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу не визнав та пояснив, що позивач забезпечив збереження конфіденційної інформації, жодного порушення з його боку не було. Його фото з платіжною карткою зроблено вже після виникнення спору, з метою підтвердження, що картка перебуває безпосередньо у позивача на судні поза межами України. Позивач заперечує отримання повідомлень про здійснення списань по картці у період з 30.10.2019 р. по 23.01.2020 р. включно, оскільки це технічно неможливо в зв`язку з його перебуванням у рейсі. Наявні у справі копії повідомлень, які ніби-то направлялись позивачу не містять повної інформації та стосуються лише декількох днів: з 23.12. по 29.12.19 р. З роздруківки, наданої банком в ході апеляційного розгляду вбачаються суперечності щодо дат і сум, зазначених в наданій раніше довідці банку. З роздруківки вбачається, що іноді впродовж одного дня проводилось зняття коштів в різних частинах світу, що фізично неможливо. В перекладі роздруківки в графі «умови проведення операції» код 62 не значиться в жодному списанні впродовж спірного періоду по 23.01.2020 року включно. Код «62» числиться в записах з 24.01.2020 рок, коли списання припинились і картка була заблокована. Також зазначив, що в наданій банком роздруківці немає графи CVV OK, щодо якої представник банку надавав пояснення, а в графі результати перевірки коду CVV позначка «1» відсутня у більшості списань коштів і з 17 грудня 2019 року взагалі відсутнє позначення в цій графі, хоча списання продовжувались до 23.01.2020 року. Окрім того, відсутня офіційна інформація щодо значення цифрових кодів в усіх графах наданої банком роздруківки, в зв`язку з чим неможливо оцінити підставність доводів представника банку. Також звернув увагу суду на те, що це новий доказ, поданий в ході апеляційного розгляду без зазначення поважних причин, які б перешкоджали подати такий документ на відповідній стадії до суду першої інстанції.

Фото ОСОБА_1 з карткою було вчинено для підтвердження, що картка перебуває у нього на судні після виникнення спору, а до цього часу конфіденційна інформація була доступна лише при доставці кур`єром від банку картки клієнту. До початку незаконного списання на рахунку було близько 250 грн. особистих коштів ОСОБА_1 та кредитний ліміт, який був списаний безпідставно, без відома та згоди споживача. Отже, з метою відновлення стану рахунку, сума відшкодування, яку позивач просить стягнути з банку, підлягає зарахуванню на рахунок ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З матеріалів справи вбачається, що згідно анкети-заяви до договору про надання банківських послуг 07.11.2018 року ОСОБА_1 уклав договір з ПАТ «Універсал Банк» на відкриття та обслуговування рахунку № НОМЕР_1 (т.1 а.с.124).

З 30.10.2019 року ОСОБА_1 працює в крюінгу «СМА Шіпс Україна» та перебував на судні «CMA CGM AFRIKA ONE», прапор Багами, порт приписки Нассау, по 04.03.2020 року (т.1 а.с.4).

Сторонами не оспорюється, що позивач 23.01.2020 року повідомив банк про списання коштів з його рахунку без його розпорядження з проханням заблокувати його картку, що підтверджується роздруківкою переписки (т. 1 а.с.6-10).

Відповідно до довідки про рух коштів від 18.03.2020 року по рахунку ОСОБА_1 за період 01.11.2019 року проводились списання по 23.01.2020 року включно, станом на 18.03.2020 року заборгованість становить 46336,73 грн.(а.с.46-47).

З витягу із єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 30.01.2020 року зареєстроване кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України. Короткий виклад обставин: невстановлена особа в період часу з 30.10.2019 року по 23.01.2020 року вчинила крадіжку грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_5 (а.с.257).

З матеріалів справи вбачається, що банк не провів розслідування по факту списання коштів з рахунку позивача, не виконав вимоги закону щодо встановлення обставин списання з метою встановлення вини споживача у втраті даних картки та особистих даних, які б сприяли здійсненню списань.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому, сторонами не оспорюється, що спосіб доставки картки клієнту - через кур`єра, для якого при доставці картки, були доступні її дані.

Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, правильним є висновок суду першої інстанції про несанкціоноване списання грошових коштів із рахунків ОСОБА_1 та обов`язок банку відновити порушене право позивача.

В ході апеляційного розгляду банк надав новий доказ - переклад витягу з програмного комплексу TranzWare Online, яка має відображувати вчинені трансакції по списанню коштів з рахунку позивача. Разом з тим, з аналізу наданого витягу вбачається його невідповідність раніше поданим довідкам про рух коштів по рахунку, що містяться в матеріалах справи, зокрема в частині дат і сум списання. Так, наявного в матеріалах справи руху коштів по рахунку, списань коштів 26 грудня 2019 року та 02 січня 2020 року не було, а в наданому в ході апеляційного розгляду витягу вбачається списання коштів і в зазначені дати. Окрім того, у колонці «Умови проведення операцій» всупереч поясненням представника банку, в рядках, що відображують зняття коштів з рахунку, яке здійснювалось по 23.01.2020 року включно - цифрове позначення «62» відсутнє. Вказані обставини спростовують доводи представника банку щодо пояснень стосовно обставин списання коштів. Окрім того, відсутня повна інформація щодо позначень у відповідних графах в рядках, які відображують списання коштів, що позбавляє суд можливості дати повну та об`єктивну оцінку вказаної роздруківки, джерело походження та достовірність якої не встановлена.

Доводи банку зводяться лише до опису процедури надання банком послуг за допомогою електронного платіжного засобу (мобільного платіжного інструменту). Твердження, що без розголошення з боку позивача номера картки та її пін-коду, інша особа не могла зняти чи переказати кошти, також не підтверджено належними і допустимими доказами і засновано на припущеннях.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що переказ грошових коштів із застосуванням кредитної платіжної схеми у спірних правовідносинах відбувся без фізичного пред`явлення спеціального платіжного засобу (карти) або електронної ідентифікації самого платіжного засобу та відповідачем не доведено, що відповідач своїми діями чибездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції, колегія суддів, зважаючи на наведені вище положення норм матеріального права, що регулюють ці правовідносини, погоджується з висновком суду першої інстанції про захист прав споживача, оскільки здійснене невідомою особою списання грошових коштів з рахунку позивача є незаконним та безпідставним, інше не доведено.

Доводи апеляційної скарги висновки суду про захист прав споживача не спростовують. Вину позивача в тому, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка давала б змогу ініціювати платіжні операції, - не встановлено судом. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову про захист прав споживача.

Доводи апеляційної скарги про розголошення позивачем конфіденційної інформації зводяться до опису процедури надання банком послуг за допомогою електронного платіжного засобу та твердження про те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду та даних картки, - не підтверджено належними і допустимими доказами. Відсутність безспірно доведеної вини споживача у розголошенні конфіденційної інформації вказує на обов`язок банку відновити порушене право позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Також вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 711/11121/18.

Посилання на обов`язок клієнта згідно п.5.1.5 Глави 5 Розділу 2 Умов і Правил облсуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» звернутись до банку щодо несанкціонованого списання коштів не пізніше 20 календарних днів з дати проведення операції, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки згідно наявних в матеріалах справи Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», такий пункт взагалі відсутній. Докази погодження позивачем таких умов банком не доведено, а судом не встановлено (т.1 а.с.26-40).

Надані в ході апеляційного розгляду Умови та Правила в іншій редакції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять погодження позивачем і подані з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи АТ КБ «Приватбанк» про те, що списані з рахунка позивача в тому числі кредитні кошти банку, по рахунку числиться кредитна заборгованість, яка утворилась внаслідок незаконного списання коштів.

Отже, окрім обов`язку відшкодувати споживачу його кошти, які були на рахунку на момент незаконного списання, банк також зобов`язаний відновити стан рахунку споживача до порушення.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 23.09.2019 року (справа № 335/4131/18), оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід враховувати, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок протиправних дій невстановлених осіб незаконно списані кошти з рахунку позивача, в тому числі за рахунок кредиту, в зв`язку з чим стягнення сум на користь позивача є відновленням незаконно списаних сум на рахунках, що відповідає заявленому позивачем способу захисту з уточненням порядку його виконання. Згідно пояснень представника банку рахунок, зазначений в позові є діючим.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, з викладенням резолютивної частини в наступній редакції: стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 46337 (сорок шість тисяч триста тридцять сім) гривень безпідставно списаних коштів шляхом відновлення коштів на рахунку № НОМЕР_1 .

В решті це ж рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року, - змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 46337 (сорок шість тисяч триста тридцять сім) гривень безпідставно списаних коштів шляхом відновлення коштів на рахунку № НОМЕР_1 .

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текс постанови складено 25 листопада 2021 року

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова