Справа № 131/865/20
Провадження № 2/131/97/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на будівлі гаражів в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкоємця, про визнання права на завершення приватизації на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкоємця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Іллінецької міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на будівлі гаражів в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкоємця, про визнання права на завершення приватизації на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкоємця.

Позов мотивував тим, що позивач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а мати проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

В цьому ж будинку раніше разом з ними проживав його батько, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належного йому на праві власності слідуючого майна: квартири АДРЕСА_3 ; трьох гаражів АДРЕСА_9 площею 24 м.кв., АДРЕСА_10 площею 23 м.кв. та АДРЕСА_11 площею 42 м.кв., які знаходяться по АДРЕСА_4 та належать спадкодавцю на підставі відповідних нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу; земельної ділянки площею 0,06 га., що знаходиться по АДРЕСА_5 з цільовим призначення для ведення садівництва, яка рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року була передана у приватну власність ОСОБА_3 ; грошового вкладу в сумі 776,02 долари США, що зберігаються на поточному рахунку № НОМЕР_2 в Іллінецькому відділенні АТ «Райфайзен Банк Аваль».

За час життя батько позивача ОСОБА_3 01 березня 2018 року склав заповіт, посвідчений головою Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, яким він на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось, заповів позивачу ОСОБА_1 .

Після смерті батька ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 , як син померлого спадкодавця звернувся до нотаріуса в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, про що йому в порядку оформлення його спадкових прав приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Таранюком Т.Є. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 29 жовтня 2018 року за яким ОСОБА_1 набув права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , а також видано йому цим же нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30 грудня 2018 року на грошовий вклад в сумі 776,02 долари США, що зберігаються на поточному рахунку № НОМЕР_2 в Іллінецькому відділенні АТ «Райфайзен Банк Аваль».

Крім того, свідоцтво про право власності від 29 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Таранюком Т.Є було видано його матері ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_3 про те, що їй належить 1/2 частка в квартирі АДРЕСА_3 , як частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, так як зверталась з відповідною заявою в нотаріус його мати, претендуючи лише на квартиру як майно у спільній сумісній власності подружжя придбане за час їхнього шлюбу. Проте набувати права власності в порядку першочерговості спадкування вона, тобто ОСОБА_2 не може за наявності в спадковій справі заповіту та і не бажає.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом на все майно спадкодавця ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за заповітом які б мали право претендувати на спадщину чи мали б обов`язкову долю в спадщині не має.

В ході оформлення спадкових прав позивачу ОСОБА_1 приватним нотаріусом Таранюком Т.Є. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані три гаражі - АДРЕСА_9 площею 24 м.кв., АДРЕСА_10 площею 32 м.кв. та АДРЕСА_11 площею 42 м.кв., які знаходяться по АДРЕСА_4 та належать спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі відповідних нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, а також відмовлено право спадкування на земельну ділянку площею 0,06 га., що знаходиться по АДРЕСА_5 з цільовим призначення для ведення садівництва, що раніше була передана у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_3 рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року, про що йому вручена відповідна постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 517/02-31 від 19 грудня 2018 року з зазначенням причин відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку та через відсутність номерів гаражів та повної адреси їх місця розташування.

Рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року земельна ділянка площею 0,06 га., що знаходиться по АДРЕСА_5 передана у приватну власність ОСОБА_3 рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року з цільовим призначенням для ведення садівництва.

За життя ОСОБА_3 не виготовив відповідного правовстановлюючого документа на земельну ділянку, так як помер, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги міська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради.

Відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення та просить розглянути справу за її відсутності.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

Як видно з копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 (а.с.7) його батьками записані: батько ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.11) ОСОБА_3 уклав шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2 (після шлюбу ОСОБА_2 ).

На день смерті ОСОБА_3 мав у власності гараж загальною площею 23 кв.м, розташований по АДРЕСА_12 , що належав йому відповідно до договору купівлі-продажу гаража (а.с.18) від 29 січня 1998 року; гараж площею 42 м.кв., який знаходиться по АДРЕСА_13 , що належав йому відповідно до договору купівлі-продажу гаража (а.с.21) від 05 листопада 1998 року; та гараж площею 24 м.кв., який знаходиться по АДРЕСА_13 , що належав йому відповідно до договору купівлі-продажу гаража (а.с.24) від 03 травня 1994 року.

Відповідно до рішення Іллінецької міської ради від 20 лютого 2020 року(а.с.17) присвоїно поштові адреси земельним ділянкам та гаражам, що по АДРЕСА_4 : гараж АДРЕСА_9 площею 24 кв.м, гараж АДРЕСА_10 площею 23 кв.м, гарааж АДРЕСА_11 площею 42 кв.м.

Відповідно до копії рішення Іллінецької міської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність від 06 лютого 1998 року (а.с.28) земельна ділянка площею 0,06 га надана ОСОБА_3 у приватну власність та підтверджується довідкою Іллінецької міської ради від 29.10.2018 №478 (а.с.27) розташована за адресою АДРЕСА_5 .

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як видно з копії заповіту, засвідченого головою сільської ради Паріївської сільської ради Г.М. Притулою від 01 березня 2018 року(а.с.8), ОСОБА_3 заповів своєму синові ОСОБА_1 все своє майно.

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.9-10) та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.12-14), проте 19 грудня 2018 року приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. позивачу надано постанову про відмову у чиненні нотаріальних дій Вих №517/02-31 (а.с.15) та відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гаражі, належному померлому, оскільки у нього відсутні документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку та через відсутність номерів гаражів та повної адреси їх місця розташування.

Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок. Рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року (а.с.28) земельна ділянка площею 0,06 га., що знаходиться по АДРЕСА_5 передана у приватну власність ОСОБА_3 рішенням 17 сесії 22 скликання Іллінецької міської ради народних депутатів від 06 лютого 1998 року з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок».

Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що:

«Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).»

Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачами, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на майно, а саме три гаражі, та визнати за позивачем право на завершення приватизації на земельну ділянку площею 0,06 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на гараж АДРЕСА_9 площею 24 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , на гараж АДРЕСА_10 площею 23 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , та на гаража АДРЕСА_11 площею 42 м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на завершення приватизації та право на одержання відповідних витягів про реєстрацію права власності на його ім`я на земельну ділянку площею 0,0567 га, кадастровий номер :02:000, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована по АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за заповітом від 01 березня 2018 року після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , поштова адреса: АДРЕСА_7 , моб. тел.: НОМЕР_8 .

Відповідач: Іллінецька міська рада Вінницької області, поштова адреса: 22700, вул. Соборна, 19, м. Іллінці, Вінницької області, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 , поштова адреса: АДРЕСА_8 , моб. тел.: НОМЕР_10 .

Головуючий: