№ 207/3095/20
№ 2/207/499/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д.С. знаходиться виконавче провадження ВП № 63493045 від 04.11.2020 року, яке відкрите по заяві представника ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» поданої на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., виконавчий напис № 4308, виданий 24.01.2020 року.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в сумі 29969,58 грн., відповідно до кредитного договору від 06.10.2014 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами.

Заяву про відкриття виконавчого провадження, виконавчий напис нотаріуса та постанову про відкриття виконавчого провадження позивач отримав електронною поштою 09 листопада 2020 року.

Позивач стверджує, що Відповідач - звернувся до нотаріуса безпідставно. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» звернувся до нотаріуса про видачу нотаріального напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитними договором, який ніколи не укладався між Позивачем та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами».

Також позивач звертає увагу, що кредитними коштами по договору від 06.10.2014 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», не користувався, а строк кредитування рахунку у відповідності до п.1.5 кредитного договору від 06.10.2014 року здійснюється протягом 364 календарних днів. Тобто на момент видання виконавчого напису з моменту підписання кредитного договору минуло більше 5 років, що перевищує строк кредитування, який встановлений договором, а за таких обставин є підстави стверджувати про відсутність безспірної заборгованості.

На підставі викладеного та враховуючи, що діями відповідача порушені його права, він просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, від 24 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 4308, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості відповідно до кредитного договору від 06.10.2014 року, - таким що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2020 року було зобов`язано Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 5/6 літ. В, надати суду копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, виданого 24 січня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 4308, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в сумі 29969, 58 грн., відповідно до кредитного договору від 06 жовтня 2014 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 4308 від 24 січня 2020 року, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.01.2021 року було зобов`язано Київський державний нотаріальний архів, знаходиться за адресою: 03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 76-Г надати Баглійському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області копію нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису виданого 24.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі під № 4308, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованість в сумі 29969,58 грн., відповідно до кредитного договору від 06.10.2014 року укладеного з ПАТ «Дельта Банк», тобто усі документи, що були подані відповідачем та послугували підставою для вчинення виконавчого напису № 4308 від 24.01.2020 року, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитра Степановича.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.2020 року було зупинено примусове стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі виконавчого напису № 4308 від 24.01.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», , що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 203 заборгованості в розмірі 29969 грн. 58 коп., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович згідно виконавчого провадження ВП № 63493045 від 04.11.2020 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представником надано суду заяву, в якій він зазначив, що позивач ОСОБА_1 відмовляється від врегулювання спору за участю судді, просив справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності представника відповідача, відзиву або заперечень на позов не надано. (ар.с.54).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явилась, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Д.С. у судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч.ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 4308 від 24.01.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», заборгованість за кредитним договором № 001-04597-061014 від 06.10.2014 року, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 за період з 08.02.2018 року по 23.01.2020 року, у розмірі 29969 грн. 58 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 25270,86 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією - 4548 грн. 72 коп., окрім цього за вчинення виконавчого напису стягнуто 150,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (ар.с.12).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Д.С., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4308 виданого 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», заборгованості в розмірі 29969,58 грн. та стягнення з боржника - ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця в розмірі 2996,95 грн. (ар.с.17).

З письмових доказів, наданих до суду Київським державним нотаріальним архівом, вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., вчинений виконавчий напис № 4308 від 24.01.2020 року (ар.с.69) на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» (ар.с.70), в якій зазначено, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 001-04597-061014 від 06.10.2014 року, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 за період з 08.02.2018 року по 23.01.2020 року, у розмірі 29819 грн. 58 коп. (ар.с.70). Представник банку на підтвердження підстав для стягнення боргу подав лише виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості (ар.с.78). Слід зазначити, що вказана виписка з рахунку ОСОБА_1 за своєю суттю не являється випискою, так як зовсім не відображає рух коштів по зазначеному рахунку. В ній просто перелічена заборгованість за сумою кредиту, процентів, комісії та неустойки. При чому яким чином розраховані ці суми та за який період ніде не зазначено. Строки погашення кредиту також ніде не зазначені. Окрім цього вказаний документ не містить доказів зняття готівки або підтвердження користування Богославським даними кредитними коштами у будь-який інший спосіб.

Разом з цим строк кредитування рахунку у відповідності до п.1.5 кредитного договору від 06.10.2014 року (ар.с.72) здійснюється протягом 364 календарних днів. Тобто на момент видання виконавчого напису з моменту підписання кредитного договору минуло більше 5 років, що перевищує строк кредитування, який встановлений договором, а за таких обставин є підстави стверджувати про відсутність безспірної заборгованості.

Надана відповідачем нотаріусу виписка з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-04597-061014 від 06.10.2014 року не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Дана виписка заборгованості не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит, яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише односторонніми та одноособовими нарахуваннями Банком суми заборгованості за певний період. Даною випискою з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №001-04597-061014 від 06.10.2014 року не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-20цс12).

Між тим, суд вважає, що зазначена виписка з рахунку ОСОБА_1 не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості.

Окрім цього, дана виписка з рахунку ОСОБА_1 не містить інформації щодо розміру отриманих позивачем кредитних коштів (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом).

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов.

Під час розгляду справи не встановлено та відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про наявність у позивача заборгованості за кредитним договором, надання відповідних доказів нотаріусу з заявою про вчинення виконавчого напису, а також доказів направлення та отримання позивачем письмової вимоги щодо усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором.

Вказане свідчить про вчинення виконавчого напису без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 2-2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" № 2 від 31 січня 1992 року, при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. При цьому, необхідно враховувати, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Таким чином, слід встановити, чи банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

В листі Міністерства юстиції України № 5235/19.5.6/32-20 від 25.06.2020 року зазначено, що враховуючи вищевикладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення за заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе (ар.с.64-66)

Отже, приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, - вже не чинні.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про направлення відповідачем на адресу позивача як боржника повідомлення про заборгованість за кредитним договором та, відповідно, даних про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У даному випадку в матеріалах справи міститься лише повідомлення про відступлення права вимоги від 23.01.2020року, тоді як виконавчий напис був виданий 24.01.2020року, тобто не після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а на наступний день після напрямлення повідомлення про відступлення права вимоги.

Позивач заперечує проти отримання ним письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором №001-04597-061014 від 06.10.2014 року, а відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18).

Зазначене також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з подібних правовідносин.

Вказані обставини, на переконання суду, можуть бути визнані такими, що свідчать про те, що заборгованість, на яку звернуто стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не носить характеру безспірної.

Позивач заперечує проти отримання ним письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором, а відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» чи приватного нотаріуса Гуревічова О.М. не отримував. Позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу.

Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У зв`язку з наведеним, заборгованість по кредиту має спірний характер, а виконавчий напис № 4308 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., вчинений 24 січня 2020 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 4308, про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 29819,58 грн. був вчинений з порушенням встановлених вимог законодавства, що полягає у вимозі Банку до ОСОБА_1 , яка була не безспірною, не надано доказів щодо наведеного розрахунку та не сплати позивачем вказаної заборгованості до Банку, звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» до нотаріусу після спливу позовної давності, тому суд вважає необхідним визнати виконавчий напис від 24.01.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №4308, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у розмірі 29819 грн. 58 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2020 року, шляхом зупинення примусового стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 223, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», , що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, 9-А, офіс 203, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, 20-5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 5/6, літ. В, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича № 4308 від 24.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 29969,58 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.11.2020 у справі № 207/3095/20, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Повний текст судового рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя І.М.Юрченко