РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/884/21

24 травня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участю учасників справи:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Остапенка В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу, виданого 24 вересня 2020 року Костопільським районним судом Рівненської області з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви до суду, а саме з 18.09.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначив, що на час прийняття рішення суд виходив з того, що він був офіційно працевлаштований, отримував стабільний дохід і тому присудив сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу). Однак, на сьогоднішній день його матеріальне становище суттєво погіршилося, оскільки 03.04.2019 року він був звільнений з роботи та отримував виплати по безробіттю. 04.08.2020 року виплати допомоги по безробіттю йому припинені. Крім того, 26 вересня 2020 року, впавши з висоти 3,5 м, він отримав побутову травму, а саме закритий уламковий перелом тіла лівої п`яткової кістки зі зміщенням, а тому на даний час він пересувається лише за допомогою палиці. Догляд за ним здійснює його мати за рахунок пенсії його батька. Отже, вказані обставини призвели до позбавлення його реальної можливості заробітку.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.01.2021 року вбачається, що у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 18.09.2020 року по 01.04.2021 року, яка станом на 01.04.2021 року становить 21 565 грн. 98 коп. Вважає, що його слід звільнити від сплати даної заборгованості, оскільки внаслідок отриманої травми він не мав і немає можливості працювати. Разом з тим зазначив, що у своїй власності немає рухомого чи нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом Костопільського районного суду Рівненської області від 24.09.2020 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини заробітку (доходу) до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дітей, а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на загальну суму 21 565 грн. 98 коп.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 07.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 27.04.2021 року представником відповідача - адвокатом Остапенко В. С. на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав та зазначив, що обставина з якою не погоджується відповідач це явно неправдива інформація про погіршення матеріального становища позивача і неможливість ним сплачувати аліменти у розмірі встановленому судом. Зокрема, у позовній заяві позивач наводить неправдиві твердження про погіршення його матеріального становища внаслідок отриманого перелому при падінні. Однак слід врахувати те, що отримана травма носить тимчасовий характер і не відноситься до тяжких травм, які дають підстави прийти до висновку про суттєве погіршення здоров`я позивача і неможливість ним виконувати певну роботу та отримувати дохід. Інвалідність позивачу не встановлено, а також не встановлено будь - яких обмежень у виконанні будь - яких робіт. Крім того, відсутні докази про придбання ліків, необхідності їх придбання та проходження лікування. Неможливість виконувати певну роботу і отримувати за це заробітну плату є лише надуманими та неправдивими твердженнями позивача. Отримана позивачем травма у побуті лише тимчасово, на незначний проміжок часу, позбавила останнього повноцінно виконувати фізичну роботу. Зазначені позивачем у позовній заяві доводи про те, що він не має особистих доходів та знаходиться на утриманні батьків не можуть розцінюватись як обставина, що має істотне значення та є підставою для повного звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Позивачем від суду умисно приховано той факт, що він систематично отримує дохід від реалізації деревини, яку разом з батьком заготовляє у лісі та реалізовує мешканцям навколишніх сіл. Зазначив, що позивач участі у вихованні та забезпеченні дітей не приймає, будь якої матеріальної допомоги та утримання дітей як не надавав так і не надає. Діти знаходяться на повному утриманні відповідача. У поточному році позивач лише тричі приїздив до дітей, перебуваючи при цьому у нетверезому стані, пересувався самостійно, без допомоги будь яких предметів, у фізично здоровому стані. При відвідуванні дітей позивач вчиняв сварки, залякував відповідачку та погрожував їй фізичною розправою за те, що з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Діти не бажають спілкуватися з позивачем, оскільки залякані такими його діями.

Враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами погіршення його майнового та фізичного стану.

Позивач не скористався своїм правом і відповідь на відзив до суду не подав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити їх.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача - адвокат Остапенко В. С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно судового наказу, виданого 24 вересня 2020 року Костопільським районним судом Рівненської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання заяви до суду, а саме з 18.09.2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 призначені судом аліменти не сплачував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2021 року становить 21 565 грн. 98 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим 01.04.2021 року державним виконавцем Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Вирішуючи спір по суті, суд застосовує наступні норми права.

Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу, виданого 24.09.2020 року Костопільським районним судом Рівненської області та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах покликаючись на своє скрутне матеріальне становище та свій незадовільний стан здоров`я.

Частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вищезазначеними обставинами, не надав суду доказів про наявність у нього тяжкої хвороби чи іншої обставини, що має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Покликання позивача про те, що він не має особистих доходів та знаходиться на утриманні батьків не можуть розцінюватися як обставина, що має істотне значення та не є підставою для повного його звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров"я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров"я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров"я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилався на те, що його доходів при сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей не вистачає для нормального його існування, за станом здоров`я він не має змоги працювати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не підтвердив того, що починаючи з часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час розгляду справи у нього матеріальний або сімейний стан змінився в гіршу сторону.

Як встановлено відповідними медичними документами, наданими позивачем в якості доказів, позивачем не доведеного того факту, що він на сьогоднішній день є непрацездатним і йому встановлені обмеження у виконанні будь яких робіт, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачу внаслідок отриманої ним побутової травми було встановлено інвалідність.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Отже, судом не встановлено підстав, визначених законом, для зменшення розміру аліментів. Зменшення доходу відповідача за встановлених судом обставин та його загальний матеріальний стан не унеможливлює сплату ним аліментів на утримання дітей у визначеному судовим рішенням розмірі, який визначається як 1/3 частка від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки у зв`язку зі зменшенням доходів платника аліментів розмір аліментів на дітей також пропорційно зменшиться.

Суд, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-79, 81, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-183, 191, 192, 197 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 20.05.2003 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (жителька АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

03 червня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч