Номер провадження: 22-ц/813/2987/21
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Дерезюк В.В.,

розглянув у закритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунальна установа "Міський спеціалізований будинок дитини №1", служба у справах дітей Одеської міської ради, про усиновлення, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 28 квітня 2020 року звернулись до Київського районного суду міста Одеси з заявою про усиновлення, в якій просили суд оголосити їх усиновлювачами малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

В обґрунтування поданої заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили наступні аргументи:

-у сім`ї наявні всі необхідні умови для усиновлення та повноцінного виховання дитини.

-заявники проживають у власному будинку, загальною площею 100 кв.м., жила - 61 кв.м, в якому є три кімнати, одна з яких для усиновленої дитини.

-згідно акту обстеження умов проживання від 03.08.2019 року, підтвердженого комісією ССД: умови є сприятливими для гарного розвитку та виховання дітей.

Заявники зазначають, що ОСОБА_1 працює на двох роботах:

-викладачем у Городківській школі естетичного виховання та згідно довідки з вересня 2019 року по лютий 2020 року отримав нараховану заробітну плату у розмірі 48 460,72 грн.

- у Городківському дошкільному навчальному закладі, відповідно до довідки з вересня 2019 року по лютий 2020 року отримав заробітну плату у розмірі 29 762,09 ргн.

ОСОБА_2 у даний час не працює, доглядає двох малолітніх дітей. Сукупний дохід сім`ї становить 78222,81 грн.

Жодних протипоказань за станом здоров`я щодо усиновлення в заявників відсутні, відповідно висновків про стан здоров`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заявники також зазначили, що пройшли курси підготовки прийомних батьків у Вінницькому обласному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, перебувають на обліку Служби у справах дітей Крижопільської РДА як кандидати в усиновлювачі від 05.07.2019 року за № 15.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводять до відома суду, що для дитини з діагнозом ВІЛ та вірусним гепатитом усиновлення є найкращим варіантом, так як без сім`ї вона стикнеться із значними труднощами.

У поданій заяві також зазначили, що для отримання висновку служби у справах дітей Одеської міської ради щодо усиновлення малолітньої ОСОБА_3 20.07.2018 року необхідно кожному із подружжя особисто з`явитися до служби, що на вказаний час не є можливим, оскільки потрібно їхати з Вінницької області до Одеси в умовах карантину, з огляду на зазначене, заявники мали намір подати клопотання про витребування висновку відповідно судом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Комунальна установа «Міський спеціалізований будинок дитини №1» (місцезнаходження: 65038, м. Одеса, пров. Монастирський, 3), Служба у справах дітей Одеської міської ради (місцезнаходження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), про усиновлення - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що надаючи оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в їх сукупності, а також кожному доказу окремо, приймаючи висновок Органу опіки та піклування стосовно недоцільності усиновлення заявниками малолітньої ОСОБА_3 , не надання Адміністрацією Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1», в якому перебуває дитина, згоди на усиновлення заявниками ОСОБА_3 , з урахуванням стану здоров`я малолітньої ОСОБА_3 , для підтримання якого необхідно забезпечити щоденний погодинний індивідуальний графік надання ліків та харчування, приймаючи, що заявниками не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що вони належним чином ознайомленні з підтриманням такого графіку, не виконанням заявниками рекомендації адміністрації Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» щодо звернення до міського центру СНІД, в якому малолітня дитина перебуває на обліку або до закладу, в якому можливо дитина в подальшому буде проживати з метою можливої постановки на облік та подальшого супроводу, для передачі APT терапії та КОНТРОЛЮ біохімічних показників крові, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоцільності оголошення заявників усиновлювачами над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року, відповідно до якої просять вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати усиновлювачами малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Змінити прізвище та по батькові малолітньої ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Дату та місце народження залишити без змін.

В актовий запис № 4317 від 19.08.2018 року про народження ОСОБА_3 , складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести відповідні зміни та видати нове свідоцтво про народження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянти вважають оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, постановленим з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають істотне значення.

Заявники зазначають, судом при постановленні рішення не було взято до уваги той факт, що вони мають усі необхідні умови для усиновлення дитини та надання їй гармонійного розвиту. Основною метою усиновлення є створення оптимальних умов для виховання, а також фізичного, психічного, духовного і соціального розвитку дітей, подружжя заявники зазначають, що саме їхня сім`я може надати це ОСОБА_5 .

Крім того, апелянти звертають увагу суду на те, що жоден з них не підпадає під вимоги сттатті 212 СК України, а саме: не входить до категорії осіб які не можуть виступати усиновлювачами.

Позивачі вказують, що при розгляді справи не було взято до уваги жоден з доказів їхньої спроможності бути усиновлювачами, а також те, що мав місце факт виходу за межі професійних обов`язків, шляхом втручання керівника заходу у процедуру усиновлення.

Головний лікар «Міського спеціалізованого будинку дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради у телефонній розмові з посадовими особами служби у справах дітей Крижопільської райдержадміністрації Вінницької області розголошує діагноз малолітньої дитини, мотивуючи цим недоцільність її усиновлення, про що свідчить лист від 10.02.2020 року № 50.

Апелянти не погоджуються з висновками суду першої інстанції, та вважають що інетереси дитини у даному випадку враховано не було.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

24 лютого 2021 року на адресу апеляційного суду Одеської області від Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Представник Служби у справах дітей ОМР вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та таким, в якому повно встановлені обставини, які мають суттєве значення для справи.

Представник заінтересованої особи у наданому відзиві зазначає, що за наданим направленням від 16.01.2020 року № 02-13/4. Громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебувають на обліку як кандидати в усиновлювачі в службі у справах дітей Крижопільської районної адміністрації за № 15 від 05.07.2019 року, в приміщенні КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» познайомились та встановили контакт з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.01.2020 року кандидати в усиновлювачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про бажання усиновити малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначили, що зі станом здоров`я дитини, соціальним походженням малолітньої та правовими наслідками усиновлення ознайомлені.

Представник третьої особи, звертає увагу суду на той факт, що в ході написання заяви працівником служби у справах дітей Одеської міської ради було зосереджено увагу потенційних усиновлювачів на серйозність захворювань, які має дитина, та той факт, що дитина має інвалідність. Також було повідомлено, що з метою уникнення в подальшому проблем у догляді за дитиною, необхідно пройти додаткові медичні обстеження та проконсультуватися у міському центрі СНІДу.

27.01.2020 року заявники звернулись до головного лікаря КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» за сприянням у проведенні додаткових медичних обстежень. Однак, у зв`язку з тим, що дитина захворіла на ГРВІ та ринофарінгіт, проводити обстеження було неможливо.

Для підготовки проекту висновку про доцільність (недоцільність) усиновлення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено запит до установи, де перебуває дитина, для надання повідомлення закладу про згоду на її усиновлення та необхідного пакету документів, передбачених п. 73 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 905.

31.01.2020 року до служби у справах дітей ОМР надійшов лист КУ «Міський спеціалізований будинок №1», в якому було зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до головного лікаря з проханням надати дозвіл на додаткове медичне обстеження дитини, тому адміністрація закладу в особі державного опікуна ОСОБА_6 відмовляє в наданні згоди на усиновлення (копія додається), в зв`язку з тим. Що малолітня перебуває в ізоляторі з гострим вірусним захворюванням, про що кандидатам в усиновлювачі було повідомлено письмово в листі служби у справах дітей Одеської міської ради від 07.02.2020 року.

19.02.2020 року до служби надійшло КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» від 10.02.2020 року, про ненадання згоди на усиновлення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з наступних причин:

- згідно з медичним висновком про стан здоров`я дитини від 10.02.2020 року, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має на наступний діагноз: ураження головного мозку, неуточненої етіології G 93/9; атопічний дерматит, неуточнений L20.9; хвороба, зумовлена ВІЛ, з проявами кандидозу В20ю4; хронічний вірусний гепатит В18.0.

Відподвіно до протоколу ВКК № 168 від 10.12.2018 року, дитина має інвалідність, в зв`язку з чим кандидатами в усиновлювачі було роз`яснено важкість течії захворювання та необхідність щоденного щогодинного прийому препаратів та спеціалізованого харчування з високим рівнем жирів. Однак, на розсуд головного лікаря закладу, в якому перебуває дитина кандидати в усиновлювачі не усвідомлюють факт важкості стану здоров`я дитини.

Представник третьої особи звертає увагу колегії суддів на той факт, що головним лікарем КУ «Міський спецілізований будинок дитини №1», заявникам було рекомендовано звернутись за консультацією до міського центру СНІДУ, в якому малолітня дитина перебуває на обліку або до закладу, в якому можливо дитина в подальшому буде проживати з метою можливої постановки на облік та подальшого супроводу, для передачі АРТ терапії та контролю біохімічних показників крові. Проте, дані рекомендації заявниками не були виконані.

Додаткові обстеження дитини кандидатами в усиновлювачі не проводилися в зв`язку з обмеженням режиму відвідування дітей в закладі на період епідемічного підйому захворюваності на грип та ГРВІ, відповідно до наказу КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» від 02.01.2021 року №01 до особливого розпорядження.

18.03.2020 року був підготовлений та направлений до Київської районної адміністрації Одеської міської ради проект висновку «Про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому зазначено, що усиновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є недоцільним та не відповідає інтересам дитини, але остаточне рішення з порушення питання є пріоритетом суду.

З огляду на зазначене у відзиві, представник Служби у справах дітей Одеської міської ради - в.о. начальника служби - Л.Я. Якименко просив рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2020 року - залишити без змін. А апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

25.02.2021 року до суду апеляційної інстанції від представника Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування - А.О. Чорнобай подано заяву, відповідно до якої просив суд в зв`язку з неможливістю приймати участь у розгляді справи, провести його за відсутності представника.

Також зазначив, що висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.03.2020 року №06/18 «Щодо доцільності усиновлення малолітньої ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » підтримує в повному обсязі, та вважає, що усиновлення малолітньої вказаними громадянами є недоцільним та не відповідає інтересам дитини.

Представник Київської РА ОМР як органу опіки та піклування вказав, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2020 року підтримує в повному обсязі, вважає його законним, обґрунтованим, та таким, що відповідає інтересам дитини, враховуючи зазначене, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.10.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Комунальна установа "Міський спеціалізований будинок дитини №1", служба у справах дітей Одеської міської ради, про усиновлення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.10.2020 року у складі колегії суддів: головуючого Князюка О.В., суддів Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду на 25.02.2021 року на 10:30 год.

25.02.2021 року в судове засідання з`явилися апелянти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - та їх представник - адвокат Круглякова Г.А.

Також з`явились директор КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР - Карташова В.О., та юрисконсульт - ОСОБА_8 .

Сторони у судовому засіданні 25.02.2021 року надали свої усні пояснення.

З огляду на вказане, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 09.04.2021 року на 11:00 год, та з метою повного та всебічного розгляду справи, зобов`язав КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР надати пояснення з повним розрахунком місячного утримування та лікування малолітньої ОСОБА_3 з відповідним підтвердженням. Апелянтів зобов`язано надати письмове підтвердження джерел отримання коштів на утримання малолітньої дитини та забезпечення її відповідного лікування.

В судове засідання 09.04.2021 року заявилися апелянти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - та їх представник - адвокат Круглякова Г.А. Повідомили суд, що ними додаткового було надано письмові пояснення. Апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити.

Також з`явились директор КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР -Карташова В.О., та юрисконсульт - ОСОБА_8 , надали додаткові пояснення, та відповідні документи на підтвердження свої слів. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. А рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» ОМР - Карташова В.О. звернула увагу колегії суддів на той факт, що малолітня ОСОБА_9 перебуває у закладі під цілодобовим наглядом лікарів та персоналу спеціалізовного будинку дитини. Відповідно забезпечена завдяки Міській цільової програмамі Одеської міської ради щодо протидії ВІЛ-інфекції/СНІДУ усіма необхідними медичними препаратами, що життєво необхідні малолітній. Проходить відповідно до графіку контроль біохімічних показників крові, контроль саме яких і забезпечує її життя взагалі.

ОСОБА_10 також просить звернути увагу на той факт, що ОСОБА_3 є дитиною інвалідом, та відповідно отримує забезпечення від держави. На особистому рахунку ОСОБА_3 , відкритого АТ «Ощадбанк» сума у розмірі 61 106,89 грн (додатково надає копію з рахунку). Про вказану обставину усиновлювачам відомо, та при позитивному вирішенні справи вказана сума перейде у їх повне розпорядження.

Представник заінтересованої особи, також зазначила факт того, що на її практиці непоодинокі випадки повернення таких малолітніх хворих діток до закладу усиновлювачами, відмова у забезпеченні їх медикаментами, необхідних для їхнього життя після зняття усіх коштів з особивох рахунків. Зазначила, що малолітній ОСОБА_3 яка живе з діагнозом: ураження головного мозку неуточненої етіології, атопічний дерматит неуточнений, хвороба зумовлена ВІЛ з проявами кандидозу, хронічний вірусний гепатит (G93.9; L20.9; В20.4; В18.0). Група здоров`я III. Щеплення за індивідуальним планом. у більшій мірі потрібна не тільки батьківська любов, а чіткий контроль прийняття медичних препаратів та можливість надання спеціалізованої невідкладної допомоги, що усиновлювачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають у населеному пункті ввіддаленому від обласного центру, не усвідомлюють. У заявників не вбачається розуміння настання можливих трагічних наслідків у разі відсутності можливості надання вищевказаного забезпечення малолітній ОСОБА_3 .

Інші учасники до суду не з`явилися, ними були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності заінтересованих осіб.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що заявники ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянами України, перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис про шлюб №72.

Подружжя має на вихованні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Від попереднього шлюбу у ОСОБА_2 є син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З наданих до суду документів судом встановлено, що ОСОБА_1 , працевлаштований, займає посаду викладача в Городківській школі естетичного виховання Відділу культури і туризму Крижопільської райдержадміністрації та працює в Городківському ДНЗ №4. ОСОБА_2 , домогосподарка.

Також встановлено, що заявники станом на 20.06.2019 року до кримінальної відповідальності не притягувались, не знятої чи не погашеної судимості не мають, в розшуку не перебувають, за станом здоров`я можуть бути усиновлювачами.

Заявники зареєстровані та мешкають в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 03.07.2019 року працівниками служби у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області, зазначено, що подружжя проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з 3-х кімнат, веранди, коридору, кухні, двох ванних кімнат, а також у чотирьох кімнатах проводяться ремонтні роботи, у дворі побудована велика гостьова кімната. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним встановленим нормам, кімнати у будинку добре облаштовані, є всі необхідні меблі та побутова техніка. У будинку чисто та охайно. Загальна площа будинку 100,6 кв.м., житлова - 61,0 кв.м. Для дітей відведено окремі кімнати та є власні спальні ліжка, які застелені чистою постільною білизною. У дітей є куточок для занять та ігор. Діти забезпечені одягом, взуттям відповідно до сезонів. У дворі встановлено дитячий басейн. Під час опрацювання документів було встановлено, що в написанні номеру будинку у вказаному вище акті було виявлено помилку, а саме, замість будинку АДРЕСА_2 , що підтверджено листом служби у справах дітей Крижопільської районної адміністрації Вінницької області від 28.04.2020р. №142.

Зазначений житловий будинок належить на праві власності заявнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 02.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С., зареєстрованого в реєстрі за №698.

Так, як вбачається, заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили розширити свою сім`ю та прийняли рішення про усиновлення вихованки Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наслідком поданого звернення заявників, останніх було включено до обліку кандидатів в усиновлювачі в службі у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області з 05.07.2019 року за №15.

Судом досліджені документи стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку заявники бажають усиновити та встановлено наступне.

З наявних документів судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Одесі народилась ОСОБА_3 , про що 19 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №4317, в якому в графі відомості про матір зазначено відомості про особу - ОСОБА_14 , в графі відомості про батька, зазначено відомості про - ОСОБА_15 .

Мати дитини - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , відмовилась забрати новонароджену дитину з медичного закладу (КУ "Пологовий будинок №2" м. Одеси), про що свідчить власноруч написана нею заява про відмову від дитини від 23.07.2018р., у присутності головного лікаря КУ "Пологовий будинок №2", працівника центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та акт адміністрації медичного закладу, складений у присутності працівника Портофранківського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, працівників служби у справах дітей Одеської міської ради та Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Реєстрація народження дитини проведена на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.09.2018року №334. Відомості про батьків малолітньої внесені відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

За путівкою Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації №112/03 від 21.09.2018 року малолітня потрапила до Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.10.2018 року №401, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.10.2018 року №423, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було влаштовано до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення.

Відповідно до акту адміністрації Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради за №94/1 від 10.02.2020 року, за час перебування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дитячому закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надавав.

Адміністрація Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради своїм листом від 10.02.2020 року за №94/2 повідомило, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з віком факту усиновлення не усвідомлює, тому усиновлення проводиться без її згоди.

Відповідно до довідки служби у справах дітей Одеської міської ради від 18.03.2020 року №04/205-04/20, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.10.2018 року перебуває на обліку дітей, які підлягають усиновленню, в службі у справах дітей Одеської міської ради (анкета №1505).

Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, складеного головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: ураження головного мозку неуточненої етіології, атопічний дерматит неуточнений, хвороба зумовлена ВІЛ з проявами кандидозу, хронічний вірусний гепатит (G93.9; L20.9; В20.4; В18.0). Група здоров`я III. Щеплення за індивідуальним планом.

Дитина має інвалідність, згідно з висновком ЛКК №168 від 10.12.2018р.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

Відповідно дост. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи зазначену справу, судом враховується, що відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Часиною 5 ст. 214 СК України визначено, що порядок передачі дітей на усиновлення, а також здійснення контролю за умовами їх проживання і виховання в сім`ях усиновителів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, яка ратифікована Україною та відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 6 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину.

При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до частини першої статті 208 Сімейного Кодексу України, усиновленою може бути дитина.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має правові підстави для усиновлення, а заявники бути усиновлювачами.

Однак, розглядаючи зазначену справу та вирішуючи питання щодо можливості оголошення заявників усиновлювачами малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом також враховуються наступні обставини.

Як вбачається з матерілаів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зі станом здоров`я дитини, соціальним походженням малолітньої та правовими наслідками усиновлення ознайомлені, про що підтвердили в судовому засіданні як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Однак, відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, складеного головним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має діагноз: ураження головного мозку неуточненої етіології, атопічний дерматит неуточнений, хвороба зумовлена ВІЛ з проявами кандидозу, хронічний вірусний гепатит (G93.9; L20.9; В20.4; В18.0). Група здоров`я III. Щеплення за індивідуальним планом.

Дитина має інвалідність, згідно з висновком ЛКК №168 від 10.12.2018р.

Відповідно до статті 122 СК України, на усиновлення дитини, яка не має батьків і перебуває у закладі охорони здоров`я або навчальному закладі, потрібна письмова згода цього закладу.

Усиновлення може бути проведене без згоди цього закладу, якщо суд встановить, що усиновлення дитини відповідає її інтересам.

Адміністрація Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, де перебуває малолітня дитина, у листі від 10.02.2020р. за №94, не надала згоду на усиновлення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації від 10.02.2020р. №94, наданої головним лікарем Комунальної установи "Міський спеціалізований будинок дитини №1" Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Карташовою В.О., повідомлено, що кандидатам в усиновлення роз`яснено важкість течії захворювання та необхідність щоденного щогодинного прийому препаратів та спеціалізованого харчування з високим рівнем жирів.

Головним лікарем Комунальної установи "Міський спеціалізований будинок дитини №1" Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради ОСОБА_6 також зазначено, що кандидати в усиновлення не усвідомлюють серйозності захворювання дитини.

Як вбачається за наслідком вказаних обставин, головним лікарем вказаної установи, було рекомендовано заявникам звернутись за консультацією до міського центру СНІД, в якому малолітня дитина перебуває на обліку або до закладу, в якому можливо дитина в подальшому буде проживати з метою можливої постановки на облік та подальшого супроводу, для передачі APT терапії та КОНТРОЛЮ біохімічних показників крові.

Доказів, що такі рекомендації були виконані заявниками, в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, до суду як першої так і апеляційної інстанції не надані.

Відповідно до проекту висновку №15 від 18.03.2020 року, складеного начальником служби у справах дітей Одеської міської ради Нікандровою Ю.Ю., усиновлення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є недоцільним та не відповідає інтересам дитини.

Розглядаючи зазначену справу, судом враховується, що відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Часиною 5 ст. 214 СК України визначено, що порядок передачі дітей на усиновлення, а також здійснення контролю за умовами їх проживання і виховання в сім`ях усиновителів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, яка ратифікована Україною та відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Право на сім`ю є одним з пріоритетів правових норм з захисту прав дітей і у найвищих інтересах дитини це, зокрема, підтримується «Європейською конвенцією про здійснення прав дітей» від 25 січня 1996 року ЕТS № 160, ратифікованої Верховною Радою України 03 серпня 2006 року, де у положеннях статті 1 зазначається, що ніщо не заважає сторонам процесу застосовувати правила, які є більш сприятливими для підтримки та здійснення прав дітей.

Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Під час надання пояснень заявниками в судовому зсіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили, що проходили навчання в центрі СНІДу, з метою отримання знань щодо поводження та надання необхідного догляду за дитиною, з відповідним діагнозом на який хворіє малолітня.

Однак, в судовому засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на запитання головуючого, чи знають про стан здоров`я малолітньої відповіли, запевнили що знають, проте назвати точні діагнози захворювань ОСОБА_3 усиновлючі не змогли.

На запитання головуючого судді з приводу можливості повного необхідного забезпечення малолітньої ОСОБА_3 в майбутньому ОСОБА_1 зазначив, що його матеріальний стан дозволяє забезпечити дитину усім необхідним.

На запитання головуючого яка саме сума бюджету розрахована на місяць на утримання сім`ї, ОСОБА_1 зазначив - 8-9 тисяч гривень.

Представником Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок №1» в особі директора Карташової Валентини Олександрівни, яка представляє інтереси вихованки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 245 СК України, надано наступну інформацію, стосовно забезпечення та вартості утримання дитини, позбавленої батьківського піклування з ВІЛ-інфекцією у закладі:

-вартість медикаментозного забезпечення дитини, а саме ОСОБА_3 - 9600 грн (додаток лист призначень);

-вартість харчування дитини з ВІЛ, - загальний стіл дієта №5 - 5 894 грн + додаткове жирове харчування, для спеціальних медичних цілей Liquigen (Ліквіджен) жирова емульсія зі середнецепочечними триглицеридами, - 5030,40 грн (лист харчування);

-вартість щоквартального медичного обстеження, для контролю стану здоров`я - 3 875 грн.

Представник зазначив, що загальна сума утримання дитини на 1 місяць складає - 24 399 грн.

Додатково представником було зазначено, що згідно додатку № 7 договору № 0566-У420-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою гарантій КНП «ТРОСТЯНЕЦЬКА ЦЕНТРАЛЬНА РАЙОННА ЛІКАРНЯ», діагностика, лікування та супровід осіб із ВІЛ на 1 рік складає 18,000 грн.

Супровід дітей з ВІЛ згідно паспортів бюджетних програм на 2021 року Городківською ОТГ не передбачено.

На противагу наведеного також зазначає наступне:

-згідно п. 1.3 Міської цільової програми «Здоров`я» 2021-2023 рр, забезпечення дітей-сиріть та дітей, які позбавлені батьківського піклування, медичною допомогою в спеціалізованих будинках дитини на 3 роки складає, 38 565.5 грн.

-згідно п. 1.1, 2.2, 2.2, 3.3. 4.1. 4.2, 5.1, Міської цільвої програми протидії ВІЛ-інфенції/СНІДу. 2021-2023 рр, складає 13 014.000.

На особистому рахунку ОСОБА_3 , відкритого АТ «Ощадбанк» сума у розмірі 61 106,89 грн (додатково надає копію з рахунку) завдяки заощадженню коштів, що малолітня отримує як дитина інвалід щомісячно від держави. Представник «Міський спеціалізований будинок №1» - Карташова Г.А. звернула також увагу колегії суддів, що дані про суму коштів на рахунку малолітньої усиновлювачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буди відомі з самого початку, що було підтверджено заявниками у судовому засіданні.

Колегія суддів критично оцінює докази додані апелянтами до клопотання про долучення до матеріалів справи, а саме: датовані після ухвалення рішення судом першої інстанції, оскільки надані докази, по-перше не були надані в суді першої інстанції, по-друге з наданих довідок вбачається, що видані вони були після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, та датовані 2021 роком. З огляду на зазначене колегія суддів відхиляє посилання на відповідні документи.

У судовому засіданні 09.04.2021 року представник апелянтів ОСОБА_17 - зазначила, що загальний дохід сім`ї ОСОБА_18 складає приблизно 50 000 грн. На противагу того, що відповідно до показань ОСОБА_1 у судовому засідання від 19.03.2021 року було зазначено суму в 8-9 тис грн на місяць.

З приводу посилань ОСОБА_2 на довіреність від 28.10.2020 року від ОСОБА_13 . Надану ОСОБА_2 про отримання кожного місяця його заробітної плати безготівково та використання належних йому коштів за потребою, апеляційний суд зазначає, що вказана обставина не є стабільною, та в будь-який момент може змінитися відповідно до норм цивільного законодавства та волевиявлення сина - ОСОБА_13 .

Як вбачається з матеріалів справи на вихованні та повному утриманні у сім`ї ОСОБА_18 є також син - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_13 та дочка - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_14 .

З пояснень представника Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок №1» в особі директора Карташової Валентини Олександрівни було зазначено, що препарати, які приймаються ОСОБА_19 мають побічні ефекти, та здійснюють вплив на психічний стан дитини, що в подальшому може виражатися в її агресивності, не усвідомленням вчинків, не контрольованістю дій.

Відповідно до показань препарату Ламивудин/зидовудином (який необхідний та призначений малолітній ОСОБА_3 ) зазначено, що лікування ламивудином повинен проводить лікар, що має досвід ведення осіб з ВІЛ- інфекцією. Відповідно до довідки № 822 від 22.03.2021 року, наданою Комунальним некомерційним підприємством "Крижопільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» зазначено, що в штаті Крижопільської амбулаторії ЗПСМ працює лікар педіатр дільничний. Будь-яких відомостей щодо відповідної освіченості лікаря ведення хворих з ВІЛ інфекцією дані не містять.

Щодо можливості здійснення щомісячного діагностування хворої ОСОБА_3 - представник Комунальної установи "Міський спеціалізований будинок дитини №1" зазначила той факт, що необхідне обладнання для проведення даної перевірки стану здоров`я пацієнтів з такими захворюваннями, наявне тільки у обласних центрах, але також не у всіх. Тому можливість чіткого контролю стану здоров`я малолітньої залишається під питанням.

З огляду на вказане ОСОБА_6 зазначила, що догляд та нагляд за малолітньою ОСОБА_3 повинен здійснювати цілодобово, відповідними спеціалістами, оскільки наявність таких захворювань передбачають чіткий контроль та дотримання графіку у прийманні як лікарських препаратів, так і відповідних продуктів харчування. ОСОБА_6 зазначила, що неможливість надання невідкладеної медичної допомоги ОСОБА_3 може призвести до безповоротних наслідків. Тому просила суд звернути увагу відповідно як усвідомленість усиновлювачів щодо вказаного діагнозу малолітньої ОСОБА_3 , так і на об`єктивну можливість надання даного догляду та піклування.

В судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 чіткої відповіді на питання, чому саме малолітню ОСОБА_3 заявники вирішили та мають намір усиновити, з огляду на віддаленість закладу в якому малолітня знаходиться, та діагнозу відповідно до висновку лікаря - надано не було. ОСОБА_2 зазначила тільки те, що побачивши фотокартку в анкеті малолітньої ОСОБА_3 відчула потяг саме до вказаної дитини.

Щодо усвідомленості спеціального медичного нагляду за малолітньою, та відповідно розпорядку приймання ліків, назви ліків, та відповідної дієти харчування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-яких пояснень щодо вказаних знань надано не було. Заявники зазначили тільки те, що усвідомлюють тяжкість стану здоров`я малолітньої, та будуть старатися надати все необхідне, а найголовніше батьківську любов та опіку.

З огляду на вказане заявниками, колегія суддів вважає за необхідне зазначити факт того, що при розгляді справи судом першої інстанції в судовому засідання заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали вірні відповіді на запитання головного лікаря Комунальної установи "Міський спеціалізований будинок дитини №1" Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Карташової В.О. стосовно графіку та порядку надання медичних препаратів і харчування, яке потребує малолітня ОСОБА_3 , з урахуванням того, що такий графік і порядок необхідний задля підтримання стабільного стану здоров`я останньої.

Надаючи оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в їх сукупності, а також кожному доказу окремо, приймаючи висновок Органу опіки та піклування стосовно недоцільності усиновлення заявниками малолітньої ОСОБА_3 , не надання Адміністрацією Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1», в якому перебуває дитина, згоди на усиновлення заявниками ОСОБА_3 , з урахуванням стану здоров`я малолітньої ОСОБА_3 , для підтримання якого необхідно забезпечити щоденний погодинний індивідуальний графік надання ліків та харчування, приймаючи, що заявниками не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що вони належним чином ознайомленні з підтриманням такого графіку, не виконанням заявниками рекомендації адміністрації Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» щодо звернення до міського центру СНІД, в якому малолітня дитина перебуває на обліку або до закладу, в якому можливо дитина в подальшому буде проживати з метою можливої постановки на облік та подальшого супроводу, для передачі APT терапії та КОНТРОЛЮ біохімічних показників крові, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоцільності оголошення заявників усиновлювачами над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд одночасно зазначає, що вирішальне слово з питань усиновлення віднесено законом до компетенції суду, але вище зазначені доводи і докази, а саме висновок органу опіки та піклування, разом з відмовою у наданні згоди на усиновлення медичним закладом, в якому перебуває дитина, є суттєвими для відмови у надані згоди на усиновлення заявникам, які приймаються судом, оскільки дитина, з урахуванням особливостей за станом здоров`я та індивідуальним підходом лікування, перебуває з народження в Комунальній установі «Міський спеціалізований будинок дитини №1» під наглядом лікарів, які мають відповідний досвід з виховання і лікування таких дітей, забезпечення догляду за ними, та освідченні в особливостях кожної дитини, які перебувають на обліку дітей, які підлягають усиновленню. Нехтування та неприйняття таких обставин, в переважність лише над бажанням подружжя бути усиновлювачами, може призвести до погіршення стану здоров`я дитини та мати негативні наслідки для малолітньої, пропри її інтереси.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 89 ЦПК України).

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, $ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвiсаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції). (dec.): Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) (ВП). 8 41. Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Згідно з ст. 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відмовила у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за її подання відшкодуванню не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе