Справа № 539/298/21
Провадження № 2/539/409/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді - Даценка В.М.,

при секретарі - Джадан І.В.,

з участю позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , її представника - адвоката Масюка В.В.

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , його представника - адвоката Лисенка А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Лубенської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Лубенської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Лубенської районної адміністрації про визначення місця проживання дитини з нею.

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі, від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з позивачкою. В січні 2020 року ОСОБА_2 забрав документи дитини з Войнихівської ЗОШ 1-3 ступенів, де останній навчався та влаштував його до Березотіцької ЗОШ. На даний час відповідач проживає із сином в с. Луки Лубенського р-ну із співмешканкою та заборонив позивачу спілкуватись з дитиною. Позивачка вважає, що відповідач незаконно і безпідставно забрав їхнього сина ОСОБА_3 , без її відома змінив йому місце навчання та заборонив спілкуватись. Оскільки проживання сина ОСОБА_3 з позивачкою, найкраще забезпечить інтереси дитини, прохає визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войниха Лубенського р-ну з матір`ю дитини, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судовий збір.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому просив визначити місце проживання з ним. Позов мотивований тим, що після народження сина сторони проживали разом в с.Войниха Лубенського району Полтавської області. Спільне життя не склалося, а тому з липня 2019 року він разом із сином за домовленістю з відповідачем переїхав проживати до своєї матері, яка також проживала в с.Войниха Лубенського району Полтавської області. 01.09.2019 року ОСОБА_3 пішов до першого класу Войнихівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів Засульської сільської ради. В січні 2020 року позивач разом із сином переїхали в АДРЕСА_2 , де почали проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 та її трьома дітьми. В свою чергу ОСОБА_3 пішов до Березотіцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Весь цей час основну увагу сину приділяв позивач, натомість відповідач лише епізодично брала участь у вихованні дитини. Наразі сину створені умови для гармонійного розвитку, виховання, а тому вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з ним.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечила. Вказала, що періодичні побачення з сином протягом останніх двох років відбувалися через протиправні дії ОСОБА_2 , який самостійно змінив місце проживання сина та не допускав її до спілкування з ним. Крім того, зазначила, що наразі позивач проживає з ОСОБА_5 в будинку, який на праві власності належить її колишньому чоловікові ОСОБА_6 , який в будь-який момент може пред`явити претензії на цей будинок. Натомість за місцем її проживання створені належні умови для розвитку дитини. Просила в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник первісний позов підтримали, прохали його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову прохали відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали свій позов. В задоволенні первісного позову прохали відмовити.

Представниця служби у справах дітей Лубенської районної адміністрації в судовому засіданні в судовому засіданні підтримав свій письмовий висновок по суті спору та прохала визначити місце проживання дитини з батьком.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013р. по 19.10.2020 року (а.с. 10).

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9)

Ще до розірвання шлюбу через неприязні стосунки в сім`ї в липні 2019 року ОСОБА_2 разом із сином, ОСОБА_3 , переїхали проживати до матері ОСОБА_2 в с.Войниха Лубенського району Полтавської області.

01.09.2019 року ОСОБА_3 пішов до першого класу Войнихівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів Засульської сільської ради (а.с.50,51, 66).

В січні 2020 року ОСОБА_2 разом із сином, ОСОБА_3 , змінили місце проживання та переїхали в АДРЕСА_2 , де почали проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 та її трьома дітьми (а.с.68).

Після цього ОСОБА_3 пішов до Березотіцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с.54, 70).

За час окремого проживання батьки періодично організовували зустріч ОСОБА_1 з сином за місцем її проживання, зокрема, в період карантину в квітні-травні 2020 року та в липні 2020 року на день народження матері. Крім того, мати 4 рази приїжджала до сина за місцем його проживання.

Ці обставини не заперечуються сторонами у справі.

В 2021 році ОСОБА_1 ініціювала питання про визначення місця проживання дитини з нею в судовому порядку. В свою чергу в травні 2021 року батько дитини звернувся до суду з зустрічним позовом при визначення місця проживання дитини з ним.

При вирішенні цього спору, суд виходить з наступного нормативного регулювання.

Щодо питання визначення місця проживання дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М.С. проти України", йдеться про визначення "інтересів дитини", її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Щодо терміну «найкращі інтереси дитини».

Єдине визначення цього терміну в законодавстві України зустрічається в ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства», за якою забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Більш широке тлумачення цього терміну можна зустріти в нормах міжнародного права та практиці ЄСПЛ.

Зокрема, найбільш глибокий аналіз проведено Комітетом з прав дитини ООН в Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів» (надалі - Зауваження).

У разі виникнення труднощів із застосуванням міжнародних договорів України суди при здійсненні правосуддя можуть використовувати акти та рішення міжнародних організацій, спеціалізованих органів, які мають повноваження щодо тлумачення відповідних міжнародних договорів або врегулювання спорів щодо тлумачення (п.11 Постанови Пленуму ВССУ від 19.12.2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя»).

Відповідно до Зауваження процедура оцінки та визначення найкращих інтересів дитини вимагає від суду на підставі конкретних обставин у справі визначити, в чому полягають елементи оцінки найкращих інтересів дитини, наповнити їх змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими.

Невичерпний базовий перелік елементів оцінки найкращих інтересів:

- Погляди дитини

- Збереження сімейного оточення і підтримання відносин

- Піклування, захист і безпека дитини.

- Право дитини на освіту.

- Право дитини на здоров`я

- Індивідуальність дитини

- Уразливе становище

Повертаючись до обставин цієї справи, суд виходить з того, що спір виник щодо малолітнього ОСОБА_3 , якому виповнилося 8 років, тобто суть спору стосується місця його проживання протягом наступних 6 років (оскільки відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно).

Погляди ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що пам`ятає як жив з мамою, а потім почав жити з батьком та бабусею. Потім вони переїхали жити до т. ОСОБА_7 та він змінив школу. З т. ОСОБА_7 у нього скалися непогані стосунки. Вона займається його вихованням, купляє одяг та вони разом роблять уроки. Також у нього добрі стосунки з її дітьми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також допомагають йому робити уроки та водять до школи. Також вказав на те, що нова школа йому подобається більше, оскільки в ній більше друзів. З батьком у нього гарні стосунки, він проводить з ним багато часу, купляє іграшки. Однак на жаль, він часто їздить на роботу до м.Києва, де працює будівельником. Що стосується матері, то він періодично її відвідує, зокрема, був в період карантину. Хотів би її відвідувати частіше, однак, тато не дозволяє, оскільки вказує на те, що там він нічого не робить. В свою чергу за 2 роки мати 4 рази приїжджала до нього. Вважає, що т. ОСОБА_7 та матір до нього відносяться однаково. Обираючи між батьками просить визначити проживання з батьком, який, на його думку, краще ним опікується.

Збереження сімейного оточення і підтримання відносин

З огляду на те, що розлучення з батьками має тяжкий вплив на дитину, воно повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди. Матеріальні труднощі не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками. Завдання збереження сімейного оточення охоплює також і збереження зв`язків дитини в більш широкому сенсі. Йдеться про зв`язки з членами розширеної сім`ї, такими як бабусі і дідусі, дядьки / тітки, а також з друзями, школою і більш широким оточенням (61,65, 67, 70 Зауважень).

Встановлено, що з липня 2019 року по цей час ОСОБА_3 проживає з батьком. За цей період вони протягом 6 місяців проживали в бабусі, а ОСОБА_3 відвідував Войнихівську загальноосвітню шкоду І-ІІІ ступенів Засульської сільської ради.

З січня 2020 року ОСОБА_2 разом із сином, ОСОБА_3 , проживають однією сім`єю з ОСОБА_5 та її трьома дітьми в с.Лука. З того часу ОСОБА_3 пішов до Березотіцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (а.с.68).

Відповідно до довідки-характеристики ОСОБА_5 від 23.04.2021 року № 18-4/16/30, виданої виконкомом ЛМР та керівником ТОВ «АТБ-маркет» остання працює продавцем в ТОВ «АТБ-Маркет». Виховує трьох дітей та ОСОБА_3 , є доброю та люблячою мамою, в повному обсязі виконує материнські обов`язки. Зарекомендувала себе позитивно, як відповідальний та сумлінний працівник, дисциплінарних скарг не мала. За характером спокійна та врівноважена. В колективі користується повагою, має позитивні відгуки (а.с.73, 74).

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив те, що з т. ОСОБА_7 та її дітьми у нього склалися доброзичливі стосунки.

Відповідно до характеристики директора Березотіцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 18.03.2021 року № 01-20/60 ОСОБА_3 підтримує дружні стосунки з багатьма учнями.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що має багато друзів в новій школі.

В свою чергу встановлено, що ОСОБА_1 проживає в іншому населеному пункті - с.Войниха. Як зазначено вище ОСОБА_3 періодично відвідував матір за місцем її проживання.

Відповідно до довідки про склад сім`ї 05.11.2020 року виконкому Засульської сільської ради Лубенського району до складу її сім`ї входять: ОСОБА_13 (мати), ОСОБА_14 (брат), ОСОБА_15 (вітчим) (а.с.14).

З пояснень ОСОБА_3 під час перебування за місцем проживання матері ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ним не займалися. Однак, до нього увагу проявляв дядько ОСОБА_16 .

Піклування, захист і безпека дитини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що є сусідкою ОСОБА_2 і ОСОБА_5 зазначені особи живуть однією сім`єю та мають гарні стосунки. ОСОБА_3 доглянутий. Співмешканці опікуються його здоров`ям. ОСОБА_5 . ОСОБА_3 називає матір`ю. Про рідну матір не згадує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що є рідною сестрою ОСОБА_1 . Вказала, що ОСОБА_2 самовільно забрав ОСОБА_3 . В розмові з нею вказав, що хоче жити з мамою і що в новій сім`ї на нього не звертають увагу.

Відповідно до характеристик ОСОБА_2 від 29.04.2021 року № 18-4/31, виданої виконкомом ЛМР та директором ТОВ «Грейд-плюс», останній ніяких скарг від жителів села, проявів аморальних явищ не має. Ввічливий, добрий, працьовитий, із сусідами перебуває в дружніх стосунках. Спиртними напоями не зловживає. На роботі проявив себе старанний, дисциплінований, уважний працівник.

Також встановлено, що з 19.03.2021 року ОСОБА_2 працював оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній ТОВ «Грейд-плюс», а наразі працює в м.Києві будівельником. Рідних відвідує по кілька днів на тиждень.

Відповідно до характеристик ОСОБА_1 , виданої виконкомом Засульської сільської ради Лубенського району та ФОП ОСОБА_19 , остання має спокійний, урівноважений характер. У відносинах з сусідами, односельцями не конфліктує, завжди готова прийти на допомогу. Працює у неї на посаді кухаря та отримує заробітну плату - 6200 грн на місяць (а.с.13, 88)

Відповідно до пояснювальної записки щодо участі батьків у вихованні ОСОБА_3 від 17.03.2021 року № 01-03/55, виданої Войнихівською ЗОШ І-ІІІ ступенів, навчанням та вихованням хлопчинка опікувався батько: приходив до школи, телефонував, цікавився проблемами сина або шляхами їх вирішення. В період його відсутності хлопчиком опікувалася рідна сестра батька, яка проживала з ними. Мати проявляла інтерес до сина епізодично, в переважній більшості після звернення класного керівника (а.с.67).

Відповідно до акту директора Березотіцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 05.05.2021 року № 01-20/90 ОСОБА_2 цікавиться навчанням та поведінкою сина, приділяє належну увагу його вихованню, систематично спілкується з керівником. Мати учня інтересу до шкільного життя сина не виявляє, не цікавиться дитиною, її успіхами, досягненнями, станом здоров`я, контакту із школою не підтримує (а.с.56).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.04.2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей виконкому ЛМР умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 - задовільні: в будинку тепло, прибрано, кімнати умебльовані, відповідно до потреб родини, в наявності необхідна побутова техніка. Продукти харчування в достатній кількості. У ОСОБА_3 є окреме спальне місце для навчання, розвитку та дозвілля. Одяг та взуття відповідає віку та сезону. Хлопчик забезпечений шкільним приладдям та іграшками (а.с. 49).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 22.12.2020 року. Затвердженого директором КЗ «Центр надання соціальних послуг Засульської сільської ради» будинок, в якому проживає матір, за адресою: АДРЕСА_1 , газифікований, опалення газом та дровами. В кімнатах чисто, тепло, прибрано. Запас продуктів харчування достойний. Продукти в основному придбавають батьки. Для дитини є окреме ліжко, стіл, шафа з одягом. Облаштоване місце для навчання. Окремої кімнати немає (а.с.15)

Право дитини на освіту.

Освіта - це не тільки інвестиції в майбутнє, але і можливість для діяльності, яка приносить радість, виховання поваги, широкого залучення і реалізації прагнень. Задоволення цих потреб і підвищення відповідальності дітей за подолання будь-яких чинників, що психологічно стримують, відповідає їх найкращим інтересам (текст Зауважень).

Встановлено, що з вересня 2019 року ОСОБА_3 відвідував Войнихівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів. Однак з 2020 року ОСОБА_3 навчається в Березотіцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.70).

З характеристик, виданих навчальними закладами слід дійти висновку, що під час навчання в Войнихівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 демонстрував низьку працездатність, швидко стомлювався, у нього була відсутня допитливість та цікавість до навчання. В свою чергу в Березотіцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів відмічається достатня успішність на предметах. ОСОБА_3 проявляє активність на уроці, реагує на вимоги вчителя (а.с.51, 55).

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив прагнення залишитися в Березотіцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів.

Право дитини на здоров`я

Право дитини на здоров`я (стаття 24) і його стан здоров`я є ключовими факторами при оцінці якнайкращих інтересів дитини. Стан здоров`я дитини і наявні можливості для лікування можуть також враховуватися при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини в зв`язку з прийняттям значущих рішень і з інших питань(п.п.77, 78).

Встановлено, що ОСОБА_3 з 2020 року тричі на рік з метою лікування відвідує відділення пульмонології. Поїздки з дитиною здійснює батько, що не заперечується ОСОБА_1 .

Відомості про індивідуальність дитини (інвалідності, приналежності до того чи іншого меншини, до числа біженців або прохачів притулку, жертв зловживань, безпритульності та інше) або ж її уразливе становище (стать, сексуальна орієнтація, національність, релігійні переконання, культурна самобутність, особисті якості), які б могли істотно вплинути на результати розгляду справи, суду не надано.

Оцінюючи наведені докази у справі, суд приходить до висновку, що в найкращих інтересах ОСОБА_3 є визначення місця його проживання з батьком.

Перш за все, суд зазначає, що батько та мати мають позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи. При цьому аналіз матеріалів справи вказує на те, що вони можуть забезпечити ОСОБА_3 приблизно рівні умови проживання.

Суд відхиляє доводи представника ОСОБА_1 відносно того, що ОСОБА_2 проживає в будинку ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю, а тому існують ризики втрати права на житло ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що сторони у справі не є власниками житлових приміщень, в яких вони проживають. ОСОБА_1 проживає в будинку батьків, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 - в будинку ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю (а.с.14, 52, 53, 68).

Оцінити перспективи подальшого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в їхніх оселях не видається можливим, однак можливість втрати житла ОСОБА_3 ґрунтується виключно на припущеннях представника ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує той факт, що ОСОБА_20 вже протягом 2 років проживає в будинку ОСОБА_5 та аналізуючи інші докази у справі, приходить до висновку про відсутність обґрунтованих ризиків погіршення житлових умов ОСОБА_3 у найближчі 6 років.

Також суд відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на недопустимість таких доказів у справі, як актів обстеження житлово-побутових умов. Такі заперечення не містять достатніх обґрунтувань.

Разом із тим, суд виділяє активну участь батька в усіх сферах життя ОСОБА_3 .

Так, протягом двох років після фактичного припинення спільного проживання ОСОБА_3 за добровільною згодою сторін проживає з батьком, який взяв на себе основну роль у фізичному і духовному розвитку дитини, її навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: забезпеченні необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, створенням умови для отримання нею освіти.

За цей період мати лише епізодично брала участь у житті ОСОБА_3 у формі побачень та нетривалого спільного проживання. Інші обов`язки були перекладені на чоловіка, що підтверджується довідками зі школи (в тому рахунку і школи за місцем проживання матері), документами щодо лікування дитини. Такі обставини не заперечувала і сама мати в судовому засіданні.

При цьому суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що вона проти її волі була усунута від можливості піклуватися про ОСОБА_3 , оскільки в січні 2020 року ОСОБА_2 самовільно забрав дитину і виїхав до іншого населеного пункту.

Перш за все судом встановлено, що в липні 2019 року ОСОБА_2 разом із сином, ОСОБА_3 , за спільною згодою сторін переїхали проживати до матері ОСОБА_2 в с.Войниха Лубенського району Полтавської області.

Таким чином, проживання сина з батьком після припинення фактичних шлюбних відносин було добровільно погоджене сторонами.

Після того, як в січні 2020 року ОСОБА_2 разом із сином, ОСОБА_3 , змінили місце проживання та переїхали в с.Лука ОСОБА_1 дійсно зверталася до Лубенського ВП.

Листом Лубенського ВП від 10.02.2020 року № 1235/115/117/04-2020 їй повідомили, що подія не містить ознак кримінального та адміністративного правопорушення, а спір між батьками щодо місця проживання дитини повинен вирішуватися в судовому порядку.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши таку відповідь Лубенського ВП, ОСОБА_1 одразу ж вжила заходи щодо звернення до органів опіки та піклування або ж суду.

Навпаки встановлено, що в квітні-травні 2020 року та в липні 2020 року, на день народження матері, батько добровільно привозив ОСОБА_3 до матері, після чого без зауважень матері забирав його до місця свого проживання.

Наведене свідчить про те, що питання зміни місця проживання ОСОБА_3 в іншу місцевість дійсно викликало спір між сторонами, однак в наступному він добровільно був вирішений на користь проживання сина з батьком в с.Лука.

Версія щодо самовільного відібрання дитини спростувала в судовому засіданні і сама позивач, яка визнала, що основною причиною проживання ОСОБА_3 з батьком протягом двох років була відсутність у неї постійної роботи та відповідно коштів для утримання дитини, які однак були у батька дитини.

Таким чином, слід дійти висновку, що саме батько за взаємною згодою сторін протягом тривалого часу здійснює основне піклування дитиною, що вказує на те, що в інтересах дитини продовження проживання саме з батьком.

Своїм завданням у цій справі суд вбачає і збереження сімейного оточення ОСОБА_3 в широкому сенсі.

Так, з січня 2020 року ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 з батьком, ОСОБА_5 та трьома її дітьми.

Між членами сімей виникли доброзичливі стосунки. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , її троє дітей ідентифікують себе як члени однієї сім`ї. При цьому матеріали справи свідчать про те, що в місці проживання батька у ОСОБА_3 сформувалося соціальне оточення з друзів зі школи.

Натомість за місцем проживання ОСОБА_1 , крім самої матері, у ОСОБА_3 відсутні міцні соціальні зв`язки. З допиту ОСОБА_3 судом встановлено, що за час проживання у матері баба, дід не проявляли до нього достатньої уваги, а увагу проявляв лише дядько.

Таким чином, на думку суду, саме в АДРЕСА_2 , у ОСОБА_3 проживає більша частина його сімейного оточення в широкому сенсі.

Шкода, яка може бути завдана ОСОБА_3 внаслідок його чергового переїзду за місцем проживання матері в с.Войниха Лубенського району Полтавської області, істотно переважає переваги від такого переїзду.

Суттєвим при розгляді цієї справи є питання реалізації ОСОБА_3 права на освіту.

Так, матеріали справи свідчать про те, що саме в Березотіцькій ЗОШ І-ІІІ ступенів у нього покращилася успішність на предметах. ОСОБА_3 почав проявляти активність на уроці, реагувати на вимоги вчителя та має значну кількість друзів.

Таким чином, в інтересах ОСОБА_3 є продовження навчання саме в цьому навчальному закладі, який знаходиться за місцем проживання батька.

При цьому суд враховує думку і самого ОСОБА_3 , який в своїх поясненнях однозначно виявив бажання проживати з батьком за місцем його проживання. Суд переконався в тому, що ОСОБА_3 , враховуючи вік і зрілість, здатен обґрунтовано висловлювати свої погляди.

Також суд враховує висновок служби у справах дітей Лубенської районної адміністрації, за яким місце проживання дитини слід визначити з батьком. В матеріалах справи наявні письмові пояснення представника служби у справах дітей Лубенської районної адміністрації, поданої до оформлення висновку, з протилежною думкою.

Однак, оцінюючи ці документи, суд надає перевагу висновку, якому передував ґрунтовний аналіз ситуації, який є допустимим доказом у справі, а тому переважає думку представника служби.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в найкращих інтересах дитини буде визначити місце проживання з батьком.

При цьому суд зазначає, що матір дитини безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Судові витрати, які поніс ОСОБА_2 підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Лубенської районної адміністрації ( юридична адреса: м. лубни, пл. Бекетова, 19) про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа Служба у справах дітей Лубенської районної адміністрації (юридична адреса: м. Лубни, пл. Бекетова, 19) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войниха Лубенського району з батьком - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 25.11.2021

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.М. Даценко