Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/576/21

Провадження №2/377/350/21

22 листопада 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

20 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю Філоненка С.Ю., посилаючись на ст. ст. 509, 525-527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.04.2011 року в розмірі 37753,92 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 16.04.2011 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30 000,00 гривень, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася відповідно до п. 2.1.1.12.3 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення п. 2.1.1.5.5 Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2021 року становить в загальній сумі 37 753,92 гривень, яка складається з наступного: 30 651,00 гривня - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 30 651,00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 7 102,92 гривні - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії.

Ухвалою судді від 05 жовтня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 28 жовтня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2021 року було відкладено судовий розгляд справи на 22 листопада 2021 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача за довіреністю Філоненка С.Ю., в якому він просив проводити судовий розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила цивільну справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а також зазначила, що Умови та Правила не підписувала, нею була підписана довідка про умови кредитування, якою встановлена базова відсоткова ставка 3,0 відсотки на місяць, збільшення відсоткової ставки банк з нею не погоджував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2011 року ОСОБА_1 подала до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначила свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання, номер мобільного, домашнього та робочого телефонів, освіту, інформацію про працевлаштування, службове становище, розмір своєї місячної зарплати після сплати податків та інших вирахувань, розмір свого щомісячного регулярного доходу з інших джерел. Також зазначила, що виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна Голд» та бажаний кредитний ліміт 2000,00 гривень ( а. с. 17).

Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN7413.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку було підписано ОСОБА_1 16 квітня 2011 року, базова відсоткова ставка (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) - 3,0 % на місяць, розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. Термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ= пеня (1) + пеня (2), де пеня (1)= базова процентна ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. Штраф за порушення термінів платежів по грошовим зобов`язанням, передбачених договором більше 30 днів, становить 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій( а .с. 18).

Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 були видані наступні кредитні картки: 16.04.2011 року - № НОМЕР_1 , термін дії 03/15; 11.09.2015 року - № НОМЕР_2 , термін дії 03/19; 28.03.2019 року - № НОМЕР_3 , термін дії 01/23 ( а. с. 15).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 відбувся 16.04.2011 року, кредитний ліміт станом на 16.04.2011 року становив 0,00 гривень; 24.11.2017 року - збільшення кредитного ліміту до 5 000,00 гривень; 28.11.2017 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень; 28.11.2017 року - збільшення кредитного ліміту до 1 760,00 гривень; 29.11.2017 року - збільшення кредитного ліміту до 5 000,00 гривень; 28.03.2019 року - збільшення кредитного ліміту до 15 000,00 гривень; 18.09.2019 року - збільшення кредитного ліміту до 25 000,00 гривень; 09.08.2020 року - збільшення кредитного ліміту до 30 000,00 гривень; 09.10.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 29 984,38 гривень; 20.10.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 25 004,38 гривень; 26.11.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 25 004,38 гривень; 08.12.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 25 004,38 гривень; 22.12.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 25 004,38 гривень; 01.02.2021 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень( а. с. 16).

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2).

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1).

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті - заяві позичальника від 16 квітня 2011 року відсутні умови договору про встановлення відсотків за користування кредитними коштами.

Проте, у довідці про умови кредитування від 16 квітня 2011 року зазначена базова відсоткова ставка (3,0 %), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та власних коштів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи (а. с. 18).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за простроченим тілом кредиту та за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16 квітня 2011 року та довідки про умови кредитування, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У Витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема п. 1.1.7.12 визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил, які долучені до матеріалів справи, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із виписки по картковому рахунку відповідача, доданого до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувалася грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16 квітня 2011 року та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 16.04.2011, що підписана відповідачем.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2011 року станом на 15.08.2021 року становить в загальній сумі 37 753,92 гривень та складається з: 30 651,00 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 30 651,00 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 102,92 гривень - заборгованість за простроченими відсотками ( а. с. 6-14).

З наданого розрахунку заборгованості видно, що з 01.06.2015 року по 15.08.2021 року включно відповідачем фактично було отримано та використано кредитних коштів на загальну суму 221 143,63 гривень ( колонка 3 розрахунку заборгованості з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року та з 01.07.2019 року по 15.08.2021 року). В період з 16.04.2011 року до 31.05.2015 року відповідач кредитними коштами не користувалася, відповідно будь-яка заборгованість за вказаний період за кредитом, процентами та комісією відсутня, що відображено у розрахунку заборгованості за період з 16.04.2011 року по 31.05.2015 року ( а.с. 6-14).

Як зазначено представником позивача в розрахунку заборгованості, відповідачем за вказаний період було погашено заборгованості в розмірі 204 312,01 гривень, а саме: за період з 01.06.2015 року по 30.06.2019 року - 93 498,96 гривень - за тілом кредиту; 245,88 гривень - за простроченим тілом кредиту; 100 гривень - пені ( а.с. 11 зв.ст.); за період з 01.07.2019 року по 15.08.2021 року було погашено заборгованості - 110 317,01 гривень - за тілом кредиту; 150,16 гривень - за простроченими відсотками( а.с. 14 зв.ст.).

Враховуючи, що фактично відповідачем було отримано та використано кредитних коштів на загальну суму 221 143,63 гривень за весь період, а сума внесених коштів відповідачем на погашення тіла кредиту становить 204 061, 85 гривень ( 204 312,01 гривень ( загальна сума внесених коштів на погашення кредиту) - 100 гривень ( кошти, зараховані позивачем на сплату пені) - 150,16 гривень ( кошти, зараховані позивачем на сплату процентів), то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 17081,78 гривень (221 143,63 гривень - 204 061, 85 гривень). В іншій частині розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту є не доведеним.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7 102,92 гривень, виходить з наступного.

За правилом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. (ч.1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку ( ч. 2).

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 16 квітня 2011 року, що підписана ОСОБА_1 , зазначена базова відсоткова ставка (3,0 %), що складає 36 % річних.

З урахуванням наведеного, кредитодавець мав право нараховувати відсотки відповідачу за користування кредитними коштами протягом строку кредитування в розмірі 36 % річних.

В розрахунку заборгованості, що доданий позивачем до позовної заяви, зазначено, що відсотки за користування кредитом в розмірі 36 % річних (3,0 % - базова процентна ставка щомісяця) нараховувалася за період з 16.04.2011 року по 17.12.2012 року; процентна ставка 30 % річних (2,5 % - процента ставка щомісяця) нараховувалася за період з 01.01.2013 року по 24.06.2014 року; процентна ставка - 34,80 % річних ( 2,9 % - процента ставка щомісяця) нараховувалась за період з 01.09.2014 року по 16.12.2014 року; процента ставка 43,20 % річних (3,60 % - процентна ставка щомісяця) - нараховувалася за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року, з 01.10.2016 року по 28.02.2019 року та з 05.03.2019 року по 18.03.2019 року; процента ставка 42 % річних (3,50 % - процентна ставка щомісяця) - нараховувалася за період з 01.03.2019 року по 05.03.2019 року та з 19.03.2019 року по 31.07.2020 року; процента ставка 40,8 % річних (3,40 % - процентна ставка щомісяця) - нараховувалася за період з 01.08.2020 року по 15.08.2021 року.

Таким чином, з вказаного розрахунку вбачається, що нарахування відсотків за наданими кредитними коштами відбувалося в період з 01.04.2015 року по 15.08.2021 року за процентними ставками, які були збільшені в односторонньому порядку позивачем, оскільки доказів того, що вказані процентні ставки в розмірі, більшому, ніж зазначено у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку було підписано ОСОБА_1 16 квітня 2011 року, було погоджено позивачем із відповідачем, суду не надано. Із заяви відповідача вбачається, що банк з нею не погоджував розмір процентних ставок, які зазначені у розрахунку заборгованості за кредитним договором, - 43,20 % річних, 42 % річних , 40,8 % річних, і які є збільшеними у порівнянні із тим розміром процентної ставки, яка зазначена у вказаній довідці про умови кредитування.

Також з вказаного розрахунку вбачається, що станом на 30.06.2019 року у відповідача була відсутня заборгованість по нарахованих та прострочених відсотках. З 01.07.2019 року у відповідача виникла заборгованість за відсотками за користування кредитом, яка нарахована, виходячи з відсоткової ставки 3,5 % в місяць - 42 % річних, та 3,40 в місяць - 40,8 річних, яка перейшла у прострочену заборгованість за відсотками з 01.01.2021 року і станом на 15.08.2021 року накопичувальним підсумком становила 7102,92 гривень ( колонка 18 розрахунку заборгованості ( а.с. 14 зв.ст.)

Виходячи із змісту ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), враховуючи, що позивач в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки із 36 % річних до 40,8 %, 42%, 43,20 % річних, доказів погодження збільшення процентної ставки із відповідачем суду позивачем не надано, то нарахування відсотків в розмірі 7102,92 гривень, виходячи із розміру процентних ставок, які були збільшені в односторонньому порядку позивачем, є неправомірним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі, а у суда фактично відсутня можливість визначити дійсний розмір заборгованості по простроченим відсоткам згідно з погодженими сторонами умовами відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», тому що протягом вказаного вище періоду тіло кредиту, на яке нараховуються відсотки, не було сталим, відповідачем протягом зазначеного періоду як використовувались кредитні кошти, так і вносились кошти на погашення заборгованості за цей період, які розподілялися на сплату тіла кредиту і відсотків.

За таких обставин у суда відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 7 102,92 гривні, оскільки вказаний розмір заборгованості за простроченими відсотками є недоведеним, доказами не підтвердженим.

Виходячи з викладеного, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 17081,78 гривень. В іншій частині позов є недоведеним, доказами не підтверджений, тому задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 17081,78 гривень х 100 : 37 753,92 гривень = 45,25 % (відсоток розміру задоволеного позову); 2270 х 45,25 % : 100 = 1 027,18 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.04.2011 року в сумі 17081,78 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 027,18 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , МФО 305299, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька