Справа № 756/8411/21
Провадження № 2-ві/756/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого суді Шролик І.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні судді Оболонського районного суду м. Києва Шролик І.С. знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

01.05.2021 на електронну адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Шролик І.С., у провадженні якої перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2021 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого суді Шролик І.С. визнано необґрунтованою та передано для вирішення питання про відвід головуючого судді по справі іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 вирішення питання про відвід передано судді Ткач М.М.

Як на підставу для відводу головуючого судді Шролик І.С. позивач ОСОБА_1 посилається на те, що є сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи, оскільки суддя Шролик І.С. розглядала справу про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 . На думку заявника, суддя Шролик І.С. ухвалюючи рішення у справі, відтермінувала у часі побачення дитини з батьком, визнала заінтересовану особу - неадекватною, оскільки на її думку не надає агресивності своїх дій, не призначила судової експертизи щодо встановлення дійсності фізичних ушкоджень заявниці, хоча відповідно до ст. 105 ЦПК України суд зобов`язаний встановити такі обставини, не дослідила пояснень свідків, не заслухала публічний запис (розмови подружжя разом із поліцейськими 30.11.2020 року), знехтувала правами бабусі (мати заінтересованої особи), сфабрикувала пояснення заінтересованої особи щодо переписки в меседжері Вайбер, не задовольнила заяву про роз`яснення їй рішення відносно того як дитині бачитись із батьком в умовах обмежувального припису, знехтувала сімейним кодексом (батьки мають право щодо дитини 50/50 у відсотковому співвідношенні, забрала у батька і у бабусі дитини можливість спілкуватися з дитиною на тривалий час, не звернула увагу на скрутний майновий стан заінтересованої особи і на ті докази, які підтверджують перерахування аліментів, фінансової допомоги позивачем - дитині та заявниці, ні чого не робила коли заявниця у судовому засіданні принижувала честі та гідність заінтересованої особи. Крім того, зазначає, що суддя має малий досвід роботи суддею, мається на увазі, що заявниця навмисно маніпулювала почуттями судді, як і почуттями поліцейських щоб досягти мети неможливості побачень батька та дитини.

Відповідно ч.2 до ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч.3 ст.40 ЦПК України).

Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст.40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно зі ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п.49).

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, суд приходить до висновку, що вказана заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, а в ній викладені припущення щодо упередженості головуючого по справі. Незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для його відводу. Заява про відвід фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальним рішенням судді під час розгляду справи за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, що відповідно до ЦПК України, не є підставою для відводу судді.

З огляду на викладене, вважаю, що заявником не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Шролик І.С. при розгляді вищевказаної справи.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого суді Шролик І.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Ткач