Дата документу 11.05.2021 Справа № 310/2910/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №310/2910/18 Головуючий у 1-й інстанції: Прінь І.П.
Провадження №22-ц/807/901/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С
У Х В А Л А

11 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2020 року про задоволення подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пугачової Анастасії Володимирівни про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику та знаходяться у іншої особи, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», відповідач - ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пугачова Анастасія Володимирівназвернулася до суду з поданням про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику та знаходяться у іншої особи, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», відповідач - ОСОБА_1 . (т.3 а.с. 202-219).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2020 року подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пугачової Анастасії Володимирівни, задоволено.

Звернуто стягнення на грошові кошти в розмірі 2643 грн і у розмірі 3524 грн, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», які були стягнуті на користь боржника ОСОБА_1 на підставі додаткової постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №310/2910/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 , треті особи - Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, Акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», Реєстраційний відділ виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання недійсним свідоцтва про право власності. (т4 а.с. 11-14).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. (т.4 а.с. 16-25).

У зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за звернення з апеляційною скаргою, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано термін протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 454, 00 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду, або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону.(т. 4 а.с. 28-29).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену нею при подачі апеляційної скарги, а саме: АДРЕСА_1 . (т.4 а.с. 30).

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містили відомостей щодо вручення ОСОБА_1 копії ухвалиЗапорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 454, 00 грн та надання оригіналу квитанції про сплату судового збору до Запорізького апеляційного суду, або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог закону. (т.4 а.с. 31-32).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену нею при подачі апеляційної скарги, а саме: АДРЕСА_1 . (т.4 а.с. 33).

26 лютого 2021 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року було повернуто на адресу суду «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 970. (т.4 а.с. 34-37).

07 квітня 2021 року конверт разом із ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року було повернуто на адресу суду «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується рекомендованим повідомленням про не вручення поштового відправлення за трек-номером: 092. (т.4 а.с. 38-41).

Проте, у визначений судом термін та до теперішнього часу скаржником не виконано вимоги зазначені в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Статтею 185 ЦПК України, зокрема частиною 3, передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважаються доставленими, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас колегія суддів зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі

№ 921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її в апеляційній скарзі.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі №199/7620/19 (провадження №61-12590св20) та від 18 грудня 2019 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18), (провадження № 61-4961св19).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Апеляційний суд двічі надсилав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу, яку ОСОБА_1 вказала в апеляційній скарзі, проте листи поверталися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тобто отримувач, достовірно знаючи, що нею направлена апеляційна скарга до суду, не здійснювала жодних дій для отримання поштових відправлень із суду та не виявляла жодного інтересу до розгляду її апеляційної скарги більше ніж три місяці.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не повідомляла суд про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання нею листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, провадженням у справі тривалий час (більше ніж три місяці) не цікавилася, на листи суду не реагувала, тому використовує надані йому процесуальні права на свою користь, для того, щоб затягнути час розгляду справи за своєю ж апеляційною скаргою, та яку не можна визнати добросовісною.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 216/5341/14-ц (провадження № 61-25996св18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

У рішенні "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 вбачається ухилення від виконання вимог суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2020 року, необхідно визнати неподаною та повернути на підставі ч.ч.1,3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2020 року про задоволення подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пугачової Анастасії Володимирівни про звернення стягнення на грошові кошти, які належать боржнику та знаходяться у іншої особи, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», відповідач - ОСОБА_1 ,- визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.С. Подліянова