ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

м. Черкаси

Справа № 707/216/20
Провадження № 22-ц/821/1922/21
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Єльцова В. О., Нерушак Л. В.,

секретаря: Литвин-Восколович Ж. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки Віталія Михайловича на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року у справі за поданням начальника Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, у складі головуючого судді Тептюка Є. П.,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року начальник Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенко Р. П. звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивовано тим, що у відділі ДВС відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 64794500 з примусового виконання виконавчого листа № 707/216/20 від 11.02.2021, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

11 березня 2021 року на адресу відділу надійшла заява Черкаської обласної прокуратури від 09.03.2021 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 707/216/20 від 11.02.2021 Черкаського районного суду Черкаської області.

11 березня 2021 року державним виконавцем на підставі того, що виконавчий документ та заява відповідають вимогам передбаченим законом, постановою відкрито виконавче провадження № 64794500, копії якої боржнику направлено до виконання та стягувачу до відома.

11 березня 2021 року, у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження № 64794500, державним виконавцем винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 110,44 грн.

12 березня 2021 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 12 000 грн.

Крім того, 11 березня 2021 року державним виконавцем було направлено вимогу державного виконавця боржнику ОСОБА_1 за Вих. № 6800/3 з вимогою виконати рішення суду у строк передбачений законом.

31 березня 2021 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником рішення, в ході якої встановлено, що боржник не виконав рішення суду, тому державним виконавцем 31.03.2021 винесена постанова про накладення штрафу у сумі 1700 грн, яка направлена боржнику для виконання.

17 травня 2021 року державним виконавцем повторно здійснено перевірку виконання боржником рішення, в ході якої встановлено, що боржник не виконав рішення суду, тому державним виконавцем 31.03.2021 винесена постанова про накладення штрафу у сумі 3400 грн, яка направлена боржнику для виконання.

18 травня 2021 року на адресу відділу надійшов лист від Черкаської міської ради від 07.05.2021 за Вих. № 5716-01-21, яким повідомили, що ОСОБА_1 , не передавала будинок (ключі) відпочинку з навісом И-1, и, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 18 травня 2021 року на адресу відділу надійшов лист від Черкаської міської ради, яким долучено до матеріалів ВП хвалу Черкаського апеляційного суду № 707/216/20 від 29.04.2021відповідно до якої боржнику поновили строк на апеляційне оскарження, тому 18.05.2021 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

29 червня 2021 року на адресу відділу надійшов лист від Черкаської міської ради, яким долучено до матеріалів ВП постанову Черкаського апеляційного суду № 707/216/20 від 01.06.2021. 30.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Зазначає, що державним виконавцем встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, начальник районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенко Роман просив вирішити питання про примусове проникнення (входження) до будинку відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа №707/216/20 від 11.02.2021 Черкаського районного суду Черкаської області та передачі будинку відпочинку И-1, и, стягувачу Черкаській міській раді.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), примусово проникнути (ввійти) до будинку відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/216/20 від 11.02.2021.

Ухвала мотивована тим, що рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути майно Черкаській міській раді набрало законної сили, і боржнику відомо про суть рішення, яке вона має виконати, враховуючи принцип обов`язковості виконання судових рішень, подання підлягає до задоволення, і є за необхідне надати державному виконавцю доступ для проникнення до будинку відпочинку, ключі від якого боржник добровільно не бажає надавати.

Вважаючи, що ухвала Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року постановлена за неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, адвокат Прядка В. М. оскаржив її в апеляційному порядку.

Просив суд скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 стала добросовісним набувачем права власності. При цьому, Черкаська міська рада на даний час не володіє жодними документами на підставі яких вона здійснила реєстрацію комплексу бази відпочинку як цілісного майнового комплексу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 35 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, примусового проникнення до житла.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи проводиться з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У судове засідання з`явився прокурор Черкаської обласної прокуратури Бутар В.С. та головний державний виконавець Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворський О. М.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Прядка В. М. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах. Від ОСОБА_1 клопотань не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників, а відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її адвоката Прядки В. М.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились, переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, відповідає приведеним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2020 у цивільній справі № 707/216/20 зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 243-247).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.06.2021 рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2020 року змінено в частині задоволення позовної вимоги про скасування запису про проведену реєстрацію права власності. В решті рішення суду залишено без змін (т. 2 а.с. 81-93).

11.02.2021 Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/216/20, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 100-101).

09.03.2021 Черкаською обласною прокуратурою до Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано заяву про примусове виконання судового рішення, а саме рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2020, яким зобов`язано ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 99).

11.03.2021 року головним державним виконавцем Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворським О. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64794500 (т. 2 а.с. 103).

Копія постанови направлена головним державним виконавцем сторонам виконавчого провадження для виконання та відома. Боржником не отримано копії постанови, оскільки поштове відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання (т. 2 а.с. 102, 104).

11.03.2021 року головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою постановлено, що у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження № 64794500, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 на суму 110,44 грн (т. 2 а.с. 105).

11.03.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. складено вимогу виконавця до ОСОБА_1 , якою зобов`язано останню виконати вимоги передбачені виконавчим документом протягом 10 робочих днів, а саме повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 107).

12.03.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн (т. 2 а.с. 106).

31.03.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. складено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, яку направлено на адресу боржника, однак поштове відправлення не отримано ОСОБА_1 , у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 2 а.с. 108-110).

18 травня 2021 року та 29 червня 2021 року на адресу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист від Черкаської міської ради № 5716-01-21 від 07 травня 2021 року, згідно якого на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження № 64794500 від 11.03.2021, Черкаській міській раді від ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , та ключі від нього, а також не було надано до нього доступ (т. 2 а.с. 111).

17.05.2021 року головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400 грн. Постанова направлена боржнику ОСОБА_1 та, згідно даних трекінгу, отримана боржником (т.2 а.с. 112-115).

18.05.2021 головним державним виконавцем Яворським О. М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, а постановою від 30.06.2021 поновлено вчинення виконавчих дій (т. 2 а.с. 119, 124).

30.06.2021 начальником Черкаського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено повідомлення до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з приводу вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду (т. 2 а.с. 125-127).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На продовження і розвиток цієї конституційної норми ЦПК України містить положення про обов`язковість судових рішень. Так, відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщення і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Статтею 63 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Зокрема, частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року під час розгляду справи № 757/41727/19-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про набрання сили рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2020 по цивільній справі № 707/216/20, яким вирішено повернути нею спірне майно Черкаській міській раді, як власнику, адже вона оскаржувала його в апеляційному порядку і постановою Черкаського апеляційного суду від 01.06.2021 воно залишене без змін (т. 2 а.с. 81-94).

12 березня 2021 року, на адресу зазначену у виконавчому листі, ОСОБА_1 надсилалась рекомендованим листом постанова про відкриття виконавчого провадження, отже відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» вона вважається повідомленою про початок примусового виконання рішення. Факт не отримання боржником або не своєчасне отримання боржником, направлених виконавцем процесуальних документів, не свідчить про неповідомлення боржника про початок примусового виконання рішення.

Після повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення, державний виконавець вчинив низку дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, зокрема направляв їй вимогу про виконання рішення суду, накладав штрафи, складав повідомлення про притягнення його до відповідальності за невиконання рішення суду, тощо.

Постанови про накладення штрафу також були надіслані ОСОБА_1 на вказану у виконавчому листі адресу, а постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн, отримано боржником (т. 2 а.с. 114-115).

Однак, ОСОБА_1 не виконувала в добровільному порядку рішення суду, не виконувала вимогу державного виконавця, не з`являлась до державного виконавця та не вчинила жодних інших дій щодо виконання рішення суду, тому начальником відділу ДВС було направлено повідомлення до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області з приводу вирішення питання про притягнення її до кримінальної відповідальності за умисне невиконання рішення суду.

Оскільки вчинені дії державного виконавця, направлені на виконання судового рішення, були неефективними, 05 липня 2021 року він звернувся в суд із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, а саме будинку відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його передачі власнику Черкаській міській раді.

Як зазначено у ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм матеріального права та встановлених по справі обставин дає підстави зробити висновок, що державний виконавець виконував свої обов`язки відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що боржником не вчинено належних дій для виконання вказаного рішення суду, вона не бажає отримувати поштову кореспонденцію від державного виконавця, та не з`являється до відділення поштового зв`язку, через що повідомлення повертаються за закінченням терміну зберігання, нею не допущено державного виконавця для вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням, а тому у суду наявні законні та обґрунтовані підстави для надання дозволу для примусового проникнення до житла боржника.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 стала добросовісним набувачем права власності, а Черкаська міська рада на даний час не володіє жодними документами на підставі яких вона здійснила реєстрацію комплексу бази відпочинку, як цілісного майнового комплексу не заслуговують на увагу, адже дане питання не є предметом даного судового провадження щодо примусового проникнення до житла у виконавчому провадженні № 64794500. Крім того, питання щодо повернення ОСОБА_1 будинку відпочинку И-1, и, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Інші доводи апелянта, з огляду на категорію даної справи, не мають жодного правового підґрунтя та не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив оскаржену ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки Віталія Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

Л. В. Нерушак