Головуючий суду 1 інстанції - Суський О.І.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 433/1373/19
Провадження № 22-ц/810/935/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року, ухвалено у складі судді Суського О.І. в смт Троїцьк Луганської області,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до договору б/н, укладеного 04 листопада 2008 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом останнього в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31 травня 2019 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 119802,95 грн, яка складається з: 5977,03 грн заборгованість за кредитом, 113825,92 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 04 листопада 2008 року по 29 червня 2018 року.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2008 року в розмірі 119802,95 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 13 лютого 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 листопада 2008 року в розмірі 119802,95 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 31 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 13 лютого 2020 року скасовано.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Суд враховуючи висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, обґрунтував рішення тим, що між сторонами був укладений кредитний договір від 04 листопада 2008 року у вигляді анкети-заяви, яка не встановлює розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору.

Також суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості, в якому відображені операції за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що в рахунок погашення кредиту відповідачем було сплачено кошти в розмірі 27815,18 грн, які позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, та підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Оскільки відповідачем отримано кредит у сумі 6000 грн, а сплачено 27815,18 грн, тому суд першої інстанції, дійшов висновку, що заявлені вимоги банку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просить суд рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» зазначило, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останнього в заяві.

Підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами, та здійснюючи погашення заборгованості відповідач висловив свою згоду з формою та умовами договору.

Із виписки по руху коштів, яка має статус первинного документа, вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором.

Також, позивач посилається на те, що сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, оскільки, відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним та комісія за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі та заперечень щодо заявленого в апеляційній скарзі Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» клопотання про долучення та дослідження доказів, проте відзиву на апеляційну скаргу та заперечень не надходило.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 отримала 17 грудня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 108).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» отримало 17 грудня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 109).

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 119802,95 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 * 100 = 192100 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений кредитний договір від 04 листопада 2008 року у вигляді анкети-заяви, яка не встановлює розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору.

Також суд першої інстанції виходив з того, що із розрахунку заборгованості, в якому відображені операції за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що в рахунок погашення кредиту відповідачем було сплачено кошти в розмірі 27815,18 грн, які позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, та підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Оскільки відповідачем отримано кредит у сумі 6000 грн, а сплачено 27815,18 грн, тому суд першої інстанції, дійшов висновку, що заявлені вимоги банку про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04 листопада 2008 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами.

В тексті позовної заяви позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04 листопада 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

До позовної заяви позивачем додано копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, який підписаний ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором від 04 листопада 2008 року, копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, ці витяги не підписані ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

Колегія суддів вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У документі від 04 листопада 2008 року, який підписав відповідач, та який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, не зазначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання банківських послуг, відсутність у документі від 04 листопада 2008 року, який підписав відповідач, та який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не приймає та не надає оцінку новим доказам, доданим до апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 січня 2021 року відмовлено Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи та дослідження нових доказів, а саме:копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», копії виписки про рух коштів за договором № б/н станом на 30 листопада 2020 року, копії довідки про видані кредитні картки, копії довідки про зміну умов кредитування, оскільки гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Посилання позивача на те, що суд першої інстанції не пропонував позивачеві подати додаткові докази для підтвердження частини заявлених позовних вимог з метою повного встановлення обставин справи колегія судді не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором, копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію паспорта відповідача та копії статутних документів банку.

В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви.

Разом із доданими документами позивачем додано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем не викладені обставини та не надано докази неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк з поважних причин копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», копію виписки про рух коштів за договором № б/н станом на 30 листопада 2020 року, копію довідки про видані кредитні картки, копію довідки про зміну умов кредитування.

Тому, враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на те, що крім заяви відповідачем також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», в якій вказано тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк несення щомісячних платежів, розмір комісії та зняття готівки, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням, а тому відповідач при укладенні кредитного договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено факту укладання із відповідачем договору від 04 листопада 2008 року на умовах, зазначених позивачем, в тому числі щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 5977,03 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 113825,92 грн за період з 04 листопада 2008 року по 29 червня 2018 року.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 листопада 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і здійснювала оплату в рахунок погашення коштів за договором.

В період з 04 листопада 2008 року по 15 листопада 2017 року відповідачем вносились кошти в рахунок погашення за договором № б/н від 04 листопада 2008 року.

Проте, позивачем вказані кошти зараховувались як на погашення заборгованості за кредитом, так і погашення процентів за користування кредитом. Кошти в сумі 10666,79 грн були зараховані на часткове погашення заборгованості по процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем.

Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 04 листопада 2008 року у вигляді анкети-заяви, яка додана до позовної заяви, відсутні умови щодо сплати процентів, то у банка були відсутні правові підстави нараховувати проценти та здійснювати зарахування сплачуваних відповідачем коштів на часткове погашення процентів в сумі 10666 грн 79 коп.

Отже, заборгованість відповідача за тілом кредиту, яка пред`явлена позивачем до стягнення, підлягає зменшенню на суму 10666 грн 79 коп., що була позивачем безпідставно зарахована на часткове погашення заборгованості по процентам за користування кредитом(5977,03 грн - 10666,79 грн).

Таким чином, позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 5977,03 грн не підлягають задоволенню.

Посилання суду на те, що відповідачем було отримано кредит в сумі 6000 грн є помилковим, оскільки судом не враховано, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав, і знову користувався кредитними коштами, про те це не впливає на правильність висновків суду про необґрунтованість позовних вимог, тому не може бути підставою для скасування рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в частині оскаржуваного рішення.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

О.Ю. Карташов