РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.09.2018 року та 13.12.2018 року Франківським районним судом м. Львова задоволено заяви ОСОБА_1 про скасування судових наказів №465/3512/17, №465/2006/18 та такі скасовано. Проте у відповідачки наявна заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 01.03.2018 року 8545,63 грн. основного боргу, 3% річних 46,43 грн., інфляційні витрати 202,49 грн., а також заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.07.2014 року по 01.05.2017 року 18 723,75 грн. основного боргу, 3% річних 425,97 грн., інфляційні витрати 2 119,31. ОСОБА_1 проживає та є власником квартири АДРЕСА_1 , таким чином користується послугами централізованого опалення та послугами централізованого постачання гарячої води. Відповідачці для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відкрито особовий рахунок. Проте, відповідачкою не виконано свого зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення і послуг з централізованого постачання гарячої води. Станом на 01.11.2020 року за спожиту теплову енергію за період з 01.07.2014 року до 01.03.2018 року ОСОБА_1 перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 27 269,38 грн., яка залишилась неоплаченою, що підтверджується довідкою про стан розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення, а також 3% річних 472,40 грн., інфляційні витрати 2 321,80 грн. Відтак, представник позивача просить суд стягнути з відповідачки зазначену вище суму заборгованості, а саме: 27 269,38 грн. основного боргу, 3% річних 472,40 грн., інфляційні витрати 2 321,80 грн., а також суму судових витрат у розмірі 2 102 грн.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08.06.2021 року справу призначено до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін.

Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідачкою у свою чергу, 24.11.2021 року подано до суду відзив на позовну заяву. Покликається на те, що частина позовних вимог позивача є неправомірною у зв`язку зі спливом позовної давності. Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду 29.12.2020 року, позов може стосуватись лише заборгованості за період з 30.12.2017 року по 01.03.2018 року. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що з 2002 року працює та проживає у м. Київ. У житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не користувався житлово-комунальними послугами. Також, відповідачка стверджує, що між нею та ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладено договору про надання комунальних послуг. На підтвердження того, що відповідачка не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 надала Акт комісії у складі майстрів житлово-комунального підприємства ЛКП «Південне», додатково засвідчений сусідами, а також додатково довідку з основного місця роботи у м. Києві у ПрАТ «СК «НАДІЙНА». Показники лічильника на гарячу воду також встановлюють даний факт. Відтак, зважаючи на вищевказані обставини, ОСОБА_1 визнає позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» в частині заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 30.12.2017 року по 01.03.2018 року, що становить 2 745,91 грн. Просить суд відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

У відповідності до положень ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.09.2018 року судовий наказ №465/3512/17, виданий Франківським районним судом м. Львова скасовано.

Судовий наказ у справі №465/2006/18, виданий Франківським районним судом м. Львова від 26.04.2018 року, Ухвалою Франківського районного суду м . Львова від 13.12.2018 року скасовано.

Згідно з розрахунком ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості ОСОБА_1 за послугу з гарячого водопостачання за період з 01.07.2014 року по 27.03.2018 року становить 12 736,42 грн.

Відповідно до розрахунку ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості ОСОБА_1 за послугу центрального опалення за період з 01.07.2014 року по 27.03.2018 року становить 14 939,14 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з Актом №304 від 06.08.2018 року, проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає.

Крім того, відповідно до Довідки №185 від 17.11.2021 року ОСОБА_1 працює Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «НАДІЙНА» з 11 травня 2006 року (наказ №1-К від 11.05.2006 року) та займає посаду ревізора та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно до договору приєднання від 01.07.2014 року про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачам надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання відповідачу 01.07.2014 року був відкритий особовий рахунок.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією-суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

У відповідності до п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію), якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Згідно ст. 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Як зазначено у п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

При зверненні до суду позивач просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 27269,38 гривень, яка склалася станом на 01.11.2020р., посилаючись на те, що зазначені послуги надавались саме ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених обставин.

Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за надані житлово-комунальні послуги. Зокрема, що відповідач проживає за адресою: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , споживає комунальні послуги і є належним відповідачем у даному спорі.

Підставою для нарахування оплати за житлово-комунальні послуги та виникнення у відповідача зобов`язань по їх оплаті виникають з факту фактичного надання таких послуг і їх споживання. Однак докази на підтвердження даних обставин в матеріалах справи не містяться.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач не довів належними доказами наявність такої заборгованості у відповідача та наявності у позивача права вимоги, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 258, 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мартьянова С.М.