Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Краснопольської Л.П.

за участю секретаря судового засідання Фортуни Л.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до Новоархангельського районного суду з позовною заявою про стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача - ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 09 вересня 2013 року позивач надала ОСОБА_4 гроші у розмірі 1 000 000 ( один мільйон) грн. Цього ж дня, відповідно до розписок ОСОБА_4 отримав гроші двома сумами по 500 000 грн. за дві земельні ділянки, розміром 6, 33 га та 5,37 га

В травні 2019 року позивач дізналась про те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і при зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що заповіт, який був складений заповідачем 09 вересня 2013 року на її користь був скасований заповітом від 18 січня 2019 року на ім`я ОСОБА_2 .

16.09.2019 року позивач направила приватному нотаріусу Степаненко Р. Г., у якого відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , претензію кредитора до спадкоємця ОСОБА_2 . Однак, вказана вимога та претензія виконані не були, що змушує позивача звернутися з даним позовом до суду.

Вважає, що кошти, які були передані ОСОБА_4 були безпідставно ним набуті, тобто дані правовідносини були врегульовані нормами ст. 1212 ЦК України, тому просить стягнути з відповідачки, як спадкоємиці ОСОБА_4 кошти в сумі 1 000 000 ( один мільйон) грн.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про день, час розгляду справи повідомлена належними, чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки до суду не повідомила.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача по справі 1000000 грн. які є безпідставно набутими нею та судові витрати.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог, посилаючись на те, що вона є спадкоємициє після смерті батька - ОСОБА_4 , пояснила, що її покійний батько жодного разу не промовив будь-кому із близьких осіб про надання йому коштів, тим більше в такій сумі. При умові, що такі великі кошти були отримані батьком, хтось із рідних би знав що на них придбано майно. Крім того, відповідач зазначила, що протягом життя батька за період з 2013 року по 2019 рік жодних претензій з приводу існування будь-якого боргу до батька на пред`являлось і спорів не було.

Щодо долучених до справи копій касових ордерів зазначила, що дані документи не є взагалі касовими документами, оскільки вони видаються юридичними особами, які ведуть касу, касові книги та журнал реєстрації касових документів, долучені до матеріалів справи оригінали розписок нею не визнаються і їй не відомо чи писав їх її батько і чи є там його підпис. Взагалі вважає це певною аферою з боку позивача, так як за життя батько жодного разу навіть орендної плати за не отримував від позивачки.

Крім того, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги нею не визнаються, за обставин, викладених нею у відзиві, з посиланням на правові позиції, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо набуття, збереження майга без достатньої правової підстави, які регулюються нормами ЦК України.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 все майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ( а.с.18-21 ).

Згідно копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 13).

Представником позивача 12 липня 2019 року відповідачеві було направлено вимогу про погашення заборгованості за договором позики у розмірі 1 000 000 грн., що підтверджено копіями цієї вимоги та підтверджень про її направлення ( а.с. 14).

18 вересня 2019 року приватному нотаріусу Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р. Г. було подано претензію кредитора ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_2 щодо погашення заборгованості в сумі 1 000 000 грн. основного боргу, що підтверджено копією даної претензії, яка містить відмітку про її отримання нотаріусом (а.с.15-17).

За клопотанням представника позивача судом досліджено матеріали цивільної справи № 394/955/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, а саме оригінали розписок, копії яких додані до позову, в справ, що розглядається.

Відповідно до розписки від 09 вересня 2013 року ОСОБА_4 одержав гроші від ОСОБА_3 в сумі 500000 грн. в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за земельний пай розміром 6,33 га. Згідно другої розписки,від цього ж числа, ОСОБА_4 одержав гроші від ОСОБА_3 в сумі 500000 грн. в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за земельний пай розміром 5,3 7 га.

З`ясовуючи юридичну природу вказаних розписок, суд виходить з того, що вказані розписки не містять даних саме про укладення та умови договору позики в розумінні вимог ЦК України, а дані розписки містять у собі посилання про отримання коштів за земельний пай. Крім того, суд звертає увагу, що зазначені розписки не містять підписів свідків.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені приписами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який одна сторона договору видає іншій стороні, підтверджуючи отримання певної грошової суми.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до ч.1 ст. 11, ч.ч. 1-2 ст. 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що розгляд цивільних справ проводиться в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд не бере до уваги доводи позивача, щодо розписки, яка свідчить про передачу відповідачу грошових коштів, оскільки під час розгляду справи позивачем не доведено, що на підставі цього документу батько відповідачки отримав від позивача кошти. Вказані доводи позивача спростовані рішенням суду від 29.04.2020 року у справі № 394/955/19.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн., як спадкоємиці ОСОБА_4 , доказів того, що такі кошти ввійшли до спадкової маси, доводи позивача повністю спростовані відповідачем, тобто в даній справі відсутні правові підстави для застосування до правовідносин, що склались між сторонами у даній справі положень статті 1212 ЦК України.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою у позові в повному обсязі, судові витрати згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11,16, 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст. ст. 79, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору при подані позову, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено через Новоархангельський районний суд до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копію даного рішення вручити учасникам справи, які присутні в залі судового засідання, іншим учасникам справи надіслати копію рішення поштою.

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_3 , місце проживання село Гаївка Добровеличківського району Кіровоградської області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Повний текст виготовлено 14 травня 2021 року

Суддя