РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/5209/20

провадження у справі № 2/0285/25/21

27 січня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

сторони по справі: позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач у грудні 2020 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03.08.2011 року в сумі 10104,72 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 03.08.2011 року. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Останній, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 11.10.2020 року заборгованість становила 10104,72 грн. з яких: прострочене тіло кредиту 5435,52 грн., за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 4669,20 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у заяві позовні вимоги не визнав, зазначив, що ним повністю погашена заборгованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк), укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 36).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені, зокрема, розмір пені за несвоєчасність погашення заборгованості, підписана відповідачем ОСОБА_1 , банком до матеріалів позовної заяви не долучена.

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування: про зміни кредитного ліміту в період з 18 серпня 2017 року по 04 серпня 2018 року (а.с. 35).

Строк дії кредитної картки є строком кредитування. Із довідки банку слідує, що відповідачу за кредитним договором була надана кредитна картка: № НОМЕР_1 із терміном дії до серпня 2021 року (а.с. 7).

Згідно з наданого Банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 11.10.2020 року становила 10104,72 грн. з яких: прострочене тіло кредиту 5435,52 грн., за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 4669,20 грн. (а.с. 5-6).

Також банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована (а.с. 46).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, що містяться в мережі Інтернет, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, також відповідачем не підписано і довідки, в якій сторони узгодили суму кредиту, видану особі, умови та порядок нарахування заборгованості за прострочене тіло кредиту, відсотків пені.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Згідно розрахунку та виписки з руху коштів судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом жовтня 2017 року отримав кредитні кошти у розмірі 5394,02 грн. (а.с. 46).

Одночасно з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, з 26.11.2017 року на погашення існуючої заборгованості по кредитному договору б/н від 03.08.2011 року ним сплачено 11 449,70 грн., тому недоведеними є вимоги банку про стягнення з відповідача 5435,52 грн. як заборгованості по тілу кредиту.

Більше того, вказану заборгованість у розмірі 5435,52 грн. у розрахунку банк визначає як заборгованість за простроченим тілом кредиту, проте до позовної заяви не долучено жодного документу, який би свідчив про домовленість між сторонами про строки, умови та розміри нарахування заборгованості за таким видом платежу.

Щодо нарахування відсотків за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4669,20 грн., то суд аналізує наступні норми права.

Згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір процентів за користування кредитними коштами між сторонами у письмовій формі не узгоджений.

Однак позивачем не доведено, а судом не встановлено факту прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», так як строки повернення кредитних коштів між сторонами не узгоджені, а отримана сума кредиту відповідачем повністю погашена, тому суд приходить до переконання про безпідставність застосування відповідальності за ст. 625 ЦК України.

Відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача відсотків за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 4669,20 грн.,

Тому позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками задоволенню не підлягають у повному обсязі.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 60, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, код ЄДРПОУ 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.08.2011 року станом на 11.10.2020 року у розмірі 10104,72 грн. відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 27.01.2021 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська