Справа № 308/6661/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 06.09.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Полтавському відділі реєстрації актів громадського стану про що складено відповідний актовий запис №1266.

Зазначає, що від даного шлюбу у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що сімейне життя між нею і відповідачем погіршилося і вони все більше почали віддалятись один від одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розірвання офіційних шлюбних відносин є те, що у них різні характери та кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаємодопомоги та любові. Вони не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї.

За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 06.09.2003 року між нею та ОСОБА_4 розірвати.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні повторно не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, зокрема і через офіційний веб. сайт судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва серії НОМЕР_1 від 06.09.2003 року про шлюб, 06.09.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у Полтавському відділі реєстрації актів громадського стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний запис за №1266.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявився невдалим, через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільне життя з ОСОБА_2 і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки ОСОБА_1 .

Спору щодо поділу спільного майна, сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати, що становлять 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 , 113 СК України, 2, 13, 82, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 06.09.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №1266 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 01.02.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк