ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-2084/2006 Номер провадження 22-ц/814/2662/21Головуючий у 1-й інстанції Демиденко І.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

01 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Кривчун Т.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2006 року, постановлене суддею Демиденко І.О.,

по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на об`єкти нерухомості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18.12.2006 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено.

Визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0969 га, розташованих по АДРЕСА_1 цільове призначення якої: для обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) за ОСОБА_2 на 2/5 частину; ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1/5 частині за кожним.

26.01.2021 ОСОБА_1 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку із порушенням строку, визначеного ст.354 ЦПК України, який просить поновити, як пропущений з поважних причин.

Ухвалою судді Полтавського апеляційного суду Пилипчук Л.І. від 08.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18.12.2006 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги (звернення до апеляційного суду з мотивованою заявою із зазначенням обґрунтованих підстав про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення) протягом десяти днів із моменту отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копія ухвали апеляційного суду надіслана ОСОБА_1 листом суду від 10.11.2021р./2-2084/2006/24012/2021; відомості про її отримання адресатом у матеріалах справи відсутні.

26.11.2021 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. В обґрунтування заявленого клопотання посилається на положення п.п.1,2 ч.2 ст.358 ЦПК України, а підставами поновлення процесуального строку вважає неповідомлення (не залучення) до участі у справі належного законного представника матерів малолітніх дітей щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов`язки. Зазначає, що позивач ОСОБА_2 на час розгляду справи хоча і був батьком усіх чотирьох дітей, але від різних жінок у двох шлюбах та на різних правових підставах, а тому не мав права одночасно діяти як від свого імені, так і від імені матерів дітей без надання ними йому відповідних повноважень.

Вказує на порушення норм процесуального та матеріального права, що полягало у не перевірці судом повноважень позивачки ОСОБА_3 на представництво інтересів в суді дітей позивача ОСОБА_2 від інших шлюбів, не оприлюднення судового рішення в ЄДРСР, не направлення копії рішень усім учасникам справи, зокрема їй, ОСОБА_1 , після її повноліття.

Зазначає, що суддя Демиденко І.О., який як головуючий, розглянув справу в суді першої інстанції, є хрещеним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі на користь якої ним ухвалено судове рішення.

Вважає, що у вказаній справі служба у справах дітей Автозаводської РДА м.Кременчука, яка не зверталася до суду із поданням про заміну законного представника, а також держава в особі Кременчуцької міської ради, не виконали конвенційного обов`язку щодо забезпечення ефективного захисту дітей.

ОСОБА_1 вважає недоліки апеляційної скарги відсутніми, а вимоги ухвали апеляційного суду про їх усунення такими, що не передбачені нормами процесуального закону. Наполягає, що вона не знала та не могла знати про наявність оскаржуваного рішення, оскільки на час його прийняття вона була неповнолітньою і від неї його приховували. Лише у січні 2021 року, батько, з яким вона після розлучення батьків тривалий час не спілкувалася, уперше повідомив їй про таке рішення, після цього вона одразу звернулися до суду із апеляційною скаргою.

Указує на бездіяльність суду, сторін, інших учасників справи, що навмисно залишається поза увагою суду апеляційної інстанції, а тому з приводу порушення українськими судами низки норм Конвенції про права дитини, у тому числі щодо порушення прав дитини та у доступі до правосуддя, ОСОБА_1 має намір звертатися до Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження та заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів приймає до уваги наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Реалізація такого права не звільняє особу від обов`язку добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14.10.2003 у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

На рівні національного законодавства, підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Право апеляційного оскарження передбачене статтею 292 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваного рішення), зокрема в частині першій зазначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом частини першої статті 294 цього Кодексу заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення заявленого клопотання) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З огляду на викладені норми права, апеляційним судом до уваги не приймаються доводи ОСОБА_1 про незалучення до участі у справі в суді першої інстанції належних представників неповнолітніх дітей та відсутність повноважень позивача ОСОБА_2 , батька, діяти як від свого імені, так і від імені матерів дітей без надання ними йому відповідних повноважень.

По-перше, такі доводи не ґрунтуються на законі, яким визначено рівність прав та обов`язків батька та матері щодо дитини, а позивач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.05.1996 є батьком ОСОБА_1 /а.с.17 т.1/

По-друге, інтереси неповнолітніх в суді також були представлені органом опіки та піклування (служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації м.Кременчука), який не звертався в суд із поданням про заміну законного представника в порядку ч.3 ст.43 ЦПК України, чиї дії ніким не оскаржувалися.

Належних та допустимих доказів, що законними представниками ОСОБА_1 були не батьки, а інші особи, зокрема бабуся, дідусь, матеріали справи не містять, так само як і доказів, що з моменту повноліття ОСОБА_1 не знала та не могла знати про наявність оскаржуваного рішення.

Посилання ОСОБА_1 на порушення районним судом норм процесуального права, що полягало у не оприлюдненні судового рішення в ЄДРСР, не впливають на обрахування процесуальних строків, оскільки станом на момент постановлення оскаржуваного рішення Єдиний державний реєстр судових рішень не був запроваджений та не функціонував, а тому відповідний процесуальний обов`язок у суду був відсутній, так само, як і обов`язок по досягненню повноліття надсилати неповнолітнім учасникам справи, чиї інтереси в суді були забезпечені уповноваженими представниками, копії процесуальних рішень.

Інші доводи клопотання вже становили предмет дослідженні судом апеляційної інстанції і їх оцінка була надана при постановленні ухвали від 08.11.2021 про залишення апеляційної скарги без руху. Незгода ОСОБА_1 із вимогами ухвали суду не звільняє її від обов`язку їх виконання. Решта доводів клопотання стосуються протиправності оскаржуваного рішення, однак їх оцінка не надається апеляційним судом при вирішенні питання відкриття апеляційного провадження.

При цьому намір ОСОБА_1 звернутися до Європейського суду з прав людини є правом особи та не може бути доводом в обґрунтування поважності пропуску процесуальних строків.

Крім цього, доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Принцип правової визначеності гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа Перетяка та Шереметьев протиУкраїни, заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Із метою дотримання конвенційного принципу правової визначеності та передбачуваності застосування норм процесуального законодавства, апеляційний суд також приймає до уваги тривалість процесуального строку, відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право після досягнення повноліття та її поведінку, зокрема, відсутність зі сторони скаржника розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження у даній справі відмовляє.

Керуючись ч.4 ст.357та п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2006 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду.

Датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01.12.2021.

Головуючий суддя Л. І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

Т.О. Кривчун