ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2063/21 Справа № 182/3063/20 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 182/3063/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що в листопаді 2019 року вона побачила у засобах масової інформації оголошення про надання послуг з працевлаштування за кордоном. При відвідуванні ТОВ «Нью Ворк» працівники товариства пояснили позивачу, що товариством виконуються обов`язки з посередництва у працевлаштуванні, які включають в себе надання інформації за обраним переліком вакансій: країна, регіон, характер виконуваних робіт, вимоги роботодавця, робочий графік, оплата праці, забезпечення житлом, харчування. Повідомлення про перелік документів, необхідних для оформлення робочої візи, оформлення дозволів на право проживання та працевлаштування; надання проекту трудового договору з роботодавцем.

Оскільки позивача запевнили, що ТОВ «Нью Ворк» може забезпечити підбір необхідних їй вакансій саме в Ізраїлі, 28 листопада 2019 року вона уклала з відповідачем Договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном.

Не дивлячись на те, що, згідно п.10.2, Договір складено у двох примірниках - по одному для кожної сторони, їй було надано лише копію спірного договору, а не оригінал, як того вимагає Договір.

Відповідно до п.2.1 Договору, посередник зобов`язується надати клієнту послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а клієнт зобов`язується прийняти зазначені послуги. Відповідно до п.3.1 Договору, вартість послуг посередника складає 1 300 доларів США та остаточно оплачується клієнтом в день отримання ним документів для відкриття робочої візи.

Положення Договору, які їй пояснив консультант відповідача, її цілком влаштовували.

Однак, вже після підписання Договору, їй повідомили, що, відповідно до п.2.2 Договору, дії (діяльність) посередника з пошуку роботи, відповідно до заявок роботодавців щодо незайнятих робочих місць, здійснюється за рахунок клієнта. Для отримання усіх необхідних довідок потрібно оплатити послуги у розмірі 6 000 грн., що стало для позивача неприємною несподіванкою, оскільки перед укладенням Договору її про це ніхто не попереджував і таких грошей у неї було. Тоді їй було запропоновано укласти договір позики та отримати необхідну суму. Оскільки у неї не було іншого виходу, а знайти роботу їй було вкрай необхідно, вона погодилась. Для оплати послуг відповідача, того ж дня, 28 листопада 2019 року, між нею та ТОВ «Сучасний факторинг» був укладений договір позики № 1. За умовами цього договору сума отриманої неї позики становила 7 500 грн., а строк користування становив 6 місяців. Для забезпечення виконання нею умов договору позики, її брат ОСОБА_2 28 листопада 2019 року уклав з ТОВ «Сучасний факторинг» договір поруки № .

Того ж дня позивач перерахувала ТОВ «Нью Ворк» грошові кошти у сумі 5 890 грн. у вигляді оплати за надані послуги. Після отримання грошей консультант ТОВ «Нью Ворк» повідомив позивача про те, що з наступного дня вони займуться підбором вакансій, які відповідають її запиту. Позивачу обіцяли регулярно інформувати її про хід підбору вакансій. А з огляду на те, що відповідачу необхідно було направити запити та отримати на них відповіді, позивачу залишилося лише чекати. Не дивлячись на те, що за запевненням консультанта, усе листування проходить електронною поштою, все одно направлення запитів та отримання відповідей може зайняти декілька днів.

В грудні 2019 року позивач неодноразово приходила до ТОВ «Нью Ворк», де їй повідомляли, що були підібрані вакансії, які відповідають її запитам. Однак, будь-які деталі їй відмовлялися повідомляти.

Наприкінці грудня 2019 року консультант повідомила позивача про те, що їй необхідно вилітати до Держави Ізраїль і вже там на місці її зустрінуть співробітники ТОВ «Нью Ворк» та нададуть повну інформацію про місце роботи. При цьому більш детальну інформацію консультант відмовилась надавати. Позивача не повідомили в якому місті вона буде працювати, яка саме це вакансія, які робочі умови, яка заробітна плата, тощо. Крім того, її проінформували, що трудовий договір буде укладений на місці. Натомість, їй пропонувалося купувати авіаквитки до Ізраїля у будь-яке місто. Позивач намагалася з`ясувати умови, які їй пропонуються, але представники відповідача відмовлялися повідомляти хоча б яку-небудь інформацію. Кожного разу консультанти повторювали, що уся інформація їй буде надана лише по прибуттю на місце роботи за кордоном. Єдине, що повідомили, що їй вже виготовлена робоча віза і буде видана лише по прильоту. Разом з тим, співробітники відповідача почали вимагати оплату «наданих послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном».

За таких обставин та у зв`язку із порушенням ТОВ «Нью Ворк» своїх зобов`язань за Договором, позивач 23 грудня 2019 року звернулася до відповідача із відповідною заявою, якою просила вважати Договір розірваним.

Відповідно до 8.2 Договору, посередник письмово відповідає на претензію клієнта протягом 30 (тридцяти) днів від дати її отримання. Однак, в порушення умов Договору, до дати звернення із цим позовом відповідач не надав відповіді на її заяву.

У зв`язку з наведеним вище, оскільки спір не вирішено, позивач просила суд розірвати договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк», стягнути на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» майнову шкоду у розмірі 5 890 грн., сплачені за квитанцією № 724559 від 28 листопада 2019 року, та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Заочним рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено факту укладення договору про надання послуг. При цьому позивач вважає, що сплачені нею грошові кошти в розмірі 5890 грн., відповідно до квитанції № 724559 від 28.11.2019 року, є належним підтвердженням того, що нею було сплачено вказані кошти за послуги за договором про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном.

Крім того позивач вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 ЦПК України, за відсутності одночасної наявності всіх умов для проведення заочного розгляду справи, виніс заочне рішення по справі. Крім того позивач вважає, що впорядку спрощеного позовного провадження не може бути ухвалено заочне рішення, так як розгляд справ в порядку спрощеного позовного провадження не передбачає проведення судових засідань.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту укладення між нею та відповідачем договору надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про розірвання договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк», стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 5 890 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні вказаних позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За правилами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_1 , клієнтом за договором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк», посередником за договором, був укладений Договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном.

Відповідно до п.2 умов вказаного договору, посередник зобов`язується надати клієнту послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а клієнт зобов`язується прийняти зазначені послуги.

Дії (діяльність) посередника з пошуку роботи відповідно до заявок роботодавців щодо незайнятих робочих місць (вакантних посад) здійснюється за рахунок клієнта.

Пунктом 3 Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном передбачено, що вартість послуг посередника складає 1300 доларів та остаточно сплачується клієнтом в день отримання ним документів для відкриття робочої візи.

Відповідно до п. 5 умов Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, посередник зобов`язаний надати клієнту посередницькі послуги з посередництва у працевлаштуванні, повідомляти клієнта на його вимогу всі відомості про хід виконання цього договору; надати клієнту необхідну і достовірну, конкретну інформацію про роботодавця, що пропонує роботу (його найменування та місцезнаходження), про незайняті робочі місця (вакантні посади), про можливості працевлаштування; умови та розміри оплати праці на конкретній посаді, про законодавство про працю та про статус іноземця в країні перебування, про діючі правила візового митного режиму, перетинання державного кордону. Ознайомити клієнта з проектом трудового договору, узгодженим з потенціальним роботодавцем.

Пунктом 9 Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном передбачено, що цей договір вступає вдію з моменту його підписання та діє до повного його виконання.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, позивач просила суд розірвати договір про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк», натомість, відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання чи неналежного виконання відповідачем ТОВ «Нью Ворк» умов Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном.

При цьому той факт, що позивач ОСОБА_1 23 грудня 2019 року направляла на адресу ТОВ «Нью Ворк» заяву про розірвання договору не свідчить про те, що відповідачем по справі не виконувались чи неналежного виконувались умови оспорюваного договору, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які письмові підтвердження обставин, на які посилається позивач, як на підставу розірвання оскаржуваного договору.

Так, матеріали справи не містять підтвердження тих обставин, що наприкінці грудня 2019 року консультант відповідача повідомила позивача про те, що їй необхідно вилітати до Держави Ізраїль і вже там на місці її зустрінуть співробітники ТОВ «Нью Ворк» та нададуть повну інформацію про місце роботи. При цьому більш детальну інформацію консультант відмовилась надавати. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивача не повідомили в якому місті вона буде працювати, яка саме це вакансія, які робочі умови, яка заробітна плата.

При цьому заява про розірвання договору, яка була надіслана позивачем на адресу відповідача 23 грудня 2019 року, не містить вище зазначених претензій позивача до відповідача щодо неналежного виконання умов Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, а містить посилання на те, що в порушення умов Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, відповідачем до теперішнього часу не було запропоновано позивачу жодної вакансії з працевлаштування за кордоном. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що умовами оспорюваного договору не визначено строк, в який відповідач повинен запропонувати позивачу вакансію з працевлаштування за кордоном.

Отже, в даному випадку в задоволенні позовних вимог позивача про розірвання Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, який укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк», слід відмовити з тих підстав, що позивачем по справі не доведено порушення з боку відповідача умов оспорюваного договору, а не з підстав недоведеності позивачем факту укладення оспорюваного договору, у зв`язку з чим колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено факту укладення договору про надання послуг.

У зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про розірвання Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном від 28 листопада 2019 року, колегія суддів вважає що відсутні правові підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» на корить позивача майнової шкоди у розмірі 5 890 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 ЦПК України, за відсутності одночасної наявності всіх умов для проведення заочного розгляду справи, виніс заочне рішення по справі. Крім того позивач вважає, що в порядку спрощеного позовного провадження не може бути ухвалено заочне рішення, так як розгляд справ в порядку спрощеного позовного провадження не передбачає проведення судових засідань, оскільки вказані позивачем порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення спору по суті.

Так, у відповідності до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позовна заява подана з приводу захисту прав споживачів та стягнення майнової шкоди у розмірі 5 890 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначною, а отже характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання, допиту свідків, надання сторонами пояснень.

При цьому, помилкове зазначення судом першої інстанції про те, що оскаржуване рішення є заочним, не є підставою для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача із викладенням їх в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення суду повинно бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Ворк» про захист права споживачів, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: