Справа № 572/1036/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу № 572/1036/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОЇ ІНСПЕКЦІЇ у Рівненській області - про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано до суду позов до ОСОБА_6 про про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованих будівель та електричного кабелю за рахунок відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є власником житлового будинку із господарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0541 га. Сусідом позивача є ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що у 2017 році ОСОБА_6 побудував без відповідних дозволів та погоджень із державними органами господарську будівлю дерев`яну споруду без фундамента та провів реконструкцію господарської будівлі, які знаходяться на відстані 0,1 м. від огорожі, що є порушенням Державно-будівельних норм України. ОСОБА_1 вказує, що внаслідок припущених відповідачем порушень, вода з покрівлі його господарської будівлі потрапляє на покрівлю господарської будівлі позивача, що призводить до певних незручностей у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Крім цього, позивач у позовній заяві вказує, що до металевого паркану в різних місцях відповідач приєднав два електричних кабелі у гофрованій трубі, що не відповідає протипожежним вимогам, через що створює небезпеку для життя та здоров`я позивача.

Враховуючи наведене, позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, які чинить їй відповідач, шляхом знесення самочинно збудованих будівель та електричного кабелю за рахунок останнього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Слободін А.С.заявлені позовні вимоги підтримали.

В судовому засіданні позивач пояснила, що у неї із сусідами існував спір щодо меж суміжних земельних ділянок сторін по справі. Після того, як цей спір було вирішено у судовому порядку, вона належним чином оформила своє право. Однак, після того, як позивач була певний період часу відсутня, відповідач переніс паркан та побудував господарські споруди, що є предметом даного спору. Оскільки вказані господарські будівлі побудовані із порушенням будівельних норм остання просить їх демонтувати за рахунок відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 заявлені до ОСОБА_6 вимоги не визнав, пояснив, що вказані правовідносини мають бути врегульовані в позасудовому порядку. Крім цього, просить відмовити ОСОБА_1 у заявлених вимогах, вважаючи їх недоведеними.

Представник третьої особи Управління ДАБІ у Рівненській області, у судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, якою просив проводити судове засідання у відсутності представника третьої особи, повідомляв, що в зв`язку із порушенням відповідач дійсно притягувався до адміністративної відповідальності за порушення норм та стандартів при здійсненні будівельних робіт на земельній ділянці.

Позивачем були заявлені клопотання про допит свідка ОСОБА_7 , а також про призначення у цій справі судової будівельно-технічної експертизи.

У задоволенні клопотання про допит свідка судом було відмовлено, оскільки сторона не пояснила які саме обставини має підтвердити або спростувати цей свідок з приводу заявлених позивачем вимог.

Клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи судом було задоволено.

Представником третьої особи було заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі через реорганізацію ДАБІ, у якому судом було відмовлено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння та користування нерухомим майном. Ці правовідносини регулюються нормами ЦК та ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Надані суду позивачем копії рішення Сарненського районного суду від 11 червня 2012 року та свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 2002 року, доводять, що ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Право власності зареєстровано за позивачем відповідно до закону, що доводиться копією Витягу про державну реєстрацію прав, сформованого станом на 28 серпня 2012 року.

Крім цього, згідно із дослідженою судом копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 серпня 2013 року індексний номер (7666043) ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0541 га. із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належить позивачу на праві приватної власності, частка в майні ціла.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 серпня 2013 року вказана вище земельна ділянка має кадастровий номер :01:007:0201.

Надана суду позивачем копія технічного паспорту від 27 липня 2012 року доводить, що по АДРЕСА_3 розташовано будинковолодіння, яке складається із житлового будинку 1960 року забудови та господарських будівель.

Отже, судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог посилається на ті обставини, що відповідачем, ОСОБА_6 порушені її права як власника майна.

З урахуванням наведених вище норм - правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Однією із вимог, заявлених позивачем, є демонтаж електричного кабелю, який створює загрозу життю та здоров`ю позивача.

На доведення вказаних обставин позивачем суду надано фотознімок, на якому зафіксовано кабель, який запаковано у гофровану трубу, що частково знаходиться на металевому паркані.

Із копії повідомлення №1242 від 19 липня 2017 року за підписом начальника Сарненського РЕМ, вбачається, що за заявою ОСОБА_1 з приводу прокладення кабелю по паркану, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , було здійснено виїзд та проведено огляд електроустановки, однак, товариство позбавлено прав здійснювати будь-які дії з власністю інших суб`єктів господарювання. За результатами повторного обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що мало місце 21 березня 2021 року, комісією Сарненської міської ради встановлено, що на межі земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 побудовано огороджувальний паркан із металевих стовпчиків та метало профілю, на якому зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 виведено два електричних кабелі захованих у гофровану трубку довжиною 0,4 м. та 0,65 м. відповідно, орієнтовно 1,5 м. електрокабелю заховано в металевий каркас огороджувального паркану.

Досліджені судом докази, надані позивачем, не доводять факт загрози здоров`ю або життю позивача.

Відповідно до підпунктів г), е) частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Вказана норма регулює взаємовідносини саме власників суміжних земельних ділянок.

Копія абрису обміру земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 та копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд від 11 квітня 2013 року, доводять, що власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок є ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Повідомлення за №12/3-35 від 22 травня 2017 року, надане за підписом начальника відділу містобудування, архітектури та інфраструктури Сарненської РДА на ім`я ОСОБА_1 , доводить, що відповідачеві, ОСОБА_14 , на земельній ділянці по АДРЕСА_5 паспорт на будівництво господарської споруди не видавався, документи на будівництво господарських будівель (гараж і сарай) по АДРЕСА_5 за період з 1992 року по 26 березня 2018 року не видавались, що встановлено судом із копії довідки №21 від 26 березня 2018 року, виданої за підписом директора КП «ГПВ АПБ».

Отже, вказані вище докази, надані позивачем, доводять, що відповідач ОСОБА_6 не є власником (користувачем) земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 , та не отримував дозволу на проведення будівельних робіт на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до вимог чинного законодавства - власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частини перша та друга статті 103 ЗК України).

Згідно з частиною другою, пунктом б) частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Звернувшись до суду зі вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначала, що відповідач ОСОБА_6 здійснив будівництво господарської будівлі на суміжній земельній ділянці з порушенням будівельних норм, не відступивши при здійсненні будівництва від межі земельних ділянок. Таким чином, атмосферні опади, що стікають із покрівлі господарської будівлі ОСОБА_6 потрапляють на дах будівлі ОСОБА_1 , створюючи їй таким чином певні незручності. Вказані обставини порушують права позивача як власника суміжної земельної ділянки.

Згідно з частиною першою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, виходячи із наведених вище норм самочинне будівництво, це будівництво, здійснене без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Однак, для вирішення питання знесення такого будівництва слід встановити чи порушені таким будівництвом права інших осіб.

Із наданих суду позивачем ОСОБА_1 повідомлень №1017-1604-17 від 30 травня 2017 року, №1017-3337-17 від 30 серпня 2017 року та №1067-135-19 від 17 січня 2019 року, судом встановлено, що на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_4 ОСОБА_6 з порушенням вимог законодавства здійснюється реконструкція житлового будинку та господарських будівель.

Вказані обставини доводяться актом за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, складеним 14 січня 2019 року відповідно до якого будівництво добудови до житлового будинку, реконструкція та будівництво господарських будівель по АДРЕСА_4 , здійснюється із порушенням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Попередньо 20 серпня 2017 року ОСОБА_6 було винесено припис №107 про зупинення підготовчих та будівельних робіт з реконструкції та будівництва господарських будівель по АДРЕСА_4 , а 02 червня 2017 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.96, ч.5 ст.96 КУпАП України в зв`язку із виконанням будівельних робіт під час добудови до житлового будинку будівництва господарської будівлі та реконструкції господарської будівлі по АДРЕСА_4 без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та через недотримання забудовником відстані до сусідньої земельної ділянки.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Із протоколу обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_3 від 22 лютого 2019 року, складеного комісією працівників Сарненської міської ради за участю ОСОБА_1 , вбачається, що за результатами обстеження встановлено, що власником вказаної земельної ділянки є позивач. На земельній ділянці розташовані житловий будинок із прибудовою та господарські будівлі, при чому відстань від крайньої господарської будівлі до межі земельної ділянки становить 0,8 м. (що є меншим від відстані, визначеній законодавством, а саме - абзацом 3 пункту 3.25* Державно-будівельних норм України (ДБН) 360-92* "Містобудування. Планування міських та сільських поселень", згідно із яким відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.).

В ході обстеження земельної ділянки, належної позивачу, проведеного комісією в складі працівників Сарненської міської ради 06 лютого 2019 року, встановлено, що на суміжній земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_4 , встановлена дерев`яна споруда без фундаменту, яка має шиферну покрівлю, яка виходить за межі цієї земельної ділянки орієнтовно на 0,2 м., відстань між господарськими спорудами орієнтовно становить 0,3 м.

Крім цього, згідно із вказаним вище документом між господарськими спорудами, розташованими на суміжних земельних ділянках, встановлено огороджувальний паркан із металевих стовпчиків та металопрофілю, що створює перешкоду ОСОБА_1 , для доступу до власної господарської будівлі.

Таким чином, господарські споруди, зведені на земельній ділянці, розташованій як по АДРЕСА_4 , так і по АДРЕСА_3 , побудовані без дотримання необхідної відстані від межи земельної ділянки.

Також, предметом позову є знесення господарської будівлі, розташованій на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_4 , з якої, за змістом позовної заяви під час дощу стікають атмосферні опади, в той час, як відповідно до протоколу обстеження меж земельної ділянки від 06 лютого 2019 року перешкодою для користування позивачем власним господарським приміщенням є огороджувальний паркан.

Верховний Суд під час розгляду справ за позовами про знесення самочинно збудованого нерухомого майна викладені у відповідних постановах у справах: № 820/3183/16, № 813/6426/14, № 813/6284/14, № 814/2645/15, № 813/6423/14, за наслідками розгляду яких Верховний Суд сформулював такі правові висновки: відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій категорії справ необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкту або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до абзацу другого пункту 3.1. Розділу ІІІ Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 липня 2011 року за № 830/19568, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно з пунктом 3.2. розділу 3 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Можливості встановити дату зведення господарської будівлі щодо якої відповідачем здійснюється реконструкція суд позбавлений через відсутність відповідних доказів.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.25* Державно-будівельних норм України (ДБН) 360-92* "Містобудування. Планування міських та сільських поселень" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Додаток Б.п 2.1 Умови ущільненої забудови передбачає умови будівництва на забудованій території міста (селища) або діючого підприємства, за яких має місце принаймні один із таких чинників: зведення об`єкта будівництва в притул до існуючих будівель, споруд, інженерних комунікацій; ризик негативного техногенного впливу будівництва на прилеглу забудову або об`єкти благоустрою, внаслідок якого там може виникнути загроза життю або здоров`ю людей чи заподіяння матеріальних втрат; ризик негативного впливу об`єкта будівництва або робіт з його зведення на основи, фундаменти та несучі конструкції прилеглих об`єктів або на інженерні комунікації через створення додаткових напружень в активній зоні їх основ, порушення структури ґрунтів основ, зміну установчих гідро-геодезичних умов на прилеглій території та під будівлями.

Наявність або відсутність вказаних обставини мали доводитись експертним висновком, призначеної за клопотанням ОСОБА_1 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Однак, відповідно до повідомлення за підписом директора НІСЕ №365 від 19 липня 2021 року позивачем не була оплачена вартість експертизи, через що ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2021 року було повернуто без виконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, ОСОБА_1 мала довести перед судом, що відповідач, як суміжний землекористувач порушив правила добросусідства, звівши господарську будівлю з порушенням норм та стандартів, визначених законодавством, і що таке будівництво перешкоджає позивачу користуватись належною їй земельною ділянкою.

Таким чином, позивач не довела того, що господарські будівлі, розташовані по АДРЕСА_4 , дійсно створюють перешкоди для користування позивачем земельною ділянкою, а усунення таких перешкод можливе лише єдиним шляхом - знесення господарських будівель відповідача та, що саме такий захід буде співмірним з інтересами обох сторін, оскільки такий захід, як знесення споруди, що розташована на суміжній земельній ділянці, є крайньою мірою.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України зазначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку позивач звернулась із позовом до неналежного відповідача, оскільки ОСОБА_6 не є власником або користувачем суміжної земельної ділянки (доказів, із яких суд міг би встановити правові підстави здійснення відповідачем будівельних робіт по АДРЕСА_4 позивачем суду не надано), крім цього, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що господарські будівлі та електрокабель, що знаходяться на суміжній земельній ділянці, створюють позивачу перешкоди у користуванні власною земельною ділянкою, а тому вимоги ОСОБА_1 до задоволення не підлягають.

На підставі ст.ст.4, 15, 16, 391 ЦК України, ст.91, 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 (жительки АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_5 (жителя АДРЕСА_4 ), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОЇ ІНСПЕКЦІЇ у Рівненській області (м.Рівне вул.16 Липня,38) - про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих будівель та електричного кабелю за рахунок відповідача - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя: