Справа №932/4093/21
Провадження №2-о/932/78/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» травня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Шейко А.М.

заявник: ОСОБА_1 ,

представник заявника: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 24.05.2021 звернулася до суду та просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , на строк у шість місяців та покласти на нього наступні обов`язки:

1. Заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 або іншої адреси їх місця знаходження;

2. Заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

3. Заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

4. Заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що з кривдником вони проживали у шлюбі з 2006 по 2014 рік. Рішенням суду шлюб розірвано. У квітні 2014 року кривдник нецензурно лаявся, накинувся на неї притиснув до сітни та душив за шию. 16.06.2020 кривдник переслідував її на транспортному засобі, зупинив її, змусив вийти з машини, кричав, нецензурно лаявся, спричинив забій правої кисті та розтягнення зв`язок плечового суглобу. За фактом домашнього насильства 23.11.2020 кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності. Також кривдник з`являвся у неї на роботі та по місцю проживання та вчиняв там сварки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали, надали пояснення аналогічні фабулі заяви. Вказали про факт насильства 30.04.2021 за місцем роботи заявниці та 07.05.2021 за місцем її проживання.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що насильства щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вчиняє. ОСОБА_1 забороняє йому бачитися із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши заявницю, її представника, зацікавлену особу, свідка, дослідивши матеріали заяви та додатково долучені матеріали, дійшов наступних висновків.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2014 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , який укладено 19.08.2006 розірвано.

Свідоцтвами про народження підтверджується факт народження у подружжя двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця покликалася на наступні випадки насильства.

Перший мав місце в квітні 2020 року на підтвердження чого доказів не надано.

Другий мав місце в червні 2020 року на підтвердження чого надана довідка про тілесні ушкодження заявниці від 16.06.2020, проте така не підтверджує завдання таких ушкоджень ОСОБА_3 .

Третій випадок мав місце 23.11.2020 на підтвердження якого заявницею подано висновок поліцейських та постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинив сварку, ображав, нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою ОСОБА_1 .

Четвертий випадок мав місце 30.04.2021 на роботі заявниці. На підтвердження такого випадку в судовому засіданні надано висновок поліцейського із додатками, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_7 , протоколом про адміністративне правопорушення.

П`ятий випадок мав місце 07.05.2021 за місцем її проживання на підтвердження чого в засіданні надано рапорти та висновок працівників поліції, заяву та пояснення ОСОБА_3 . Із таких доказів вбачається, що 07.05.2021 як заявниця так і зацікавлена особа зверталися до поліції один на одного. При чому ОСОБА_3 стверджував про чинення йому ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми.

ОСОБА_3 подав до суду розпорядження Голови адміністрації шевченківського району Дніпровської міської ради від 28.04.2021 №112-р про визначення йому годи для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 15.00 год п`ятниці до 19.00. год. суботи.

Із висновків за даними психологічного обстеження вбачається необхідність псих корекційної роботи із дітьми. Разом із тим із висновків не вбачається негативного впливу на дітей саме зі сторони батька.

Показання свідка ОСОБА_8 суд по-перше сприймає критично через те, що свідок є матір`ю заявниці та ствердила про погані відносини із зацікавленою особою. По-друге пояснення свідка щодо описаних вище випадків ґрунтуються виключно на словах заявниці, свідок не була очевидцем подій.

Вирішуючи справу суд виходить із наступного.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18, у постанові від 04.12.2019 по справі № 607/10122/19).

Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Судом встановлено, що між заявником та зацікавленою особою існує спір з приводу способів участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми. З цього приводу органом опіки та піклування прийнято рішення, яке не визнає та не виконує заявниця.

Також суд враховує вкрай неприязні відносини між колишім подружжям.

Суд погоджується із доводами заявниці про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства 23.11.2020. Проте із цього випадку минуло вже чотири місяці.

Враховуючи показання ОСОБА_7 суд погоджується із заявницею про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства 30.04.2021 за місцем роботи ОСОБА_1 .

07.05.2021 ОСОБА_3 намагався побачитися з дітьми на виконання рішення органу опіки та піклування від 28.04.2021 №112-р. Протиправних дій з його боку не зафіксовано.

Інші випадки, про які вказує заявниця є недоведеними.

З огляду на встановлення вчинення домашнього насильства по місцю праці заявниці, враховуючи відсутність необхідності у зацікавленої особи з`являтися за місцем роботи заявниці, суд вважає необхідним видати обмежувальний припис в частині заборони наближення до місця роботи ОСОБА_1 .

Разом із тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 має право на побачення зі своїми дітьми, що підтверджено відповідним органом, рішення якого не оскаржено, відсутністю доказів переслідування заявниці, застосування при насильстві листування, телефонних переговорів або контактів через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб, в решті вимог заяви слід відмовити.

Згідно із ч. 4ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

У силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268,350 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, строком на шість місяців, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

-заборони наближення на відстань 100 метрів до місця роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 28.05.2021.

Суддя: В.І.Цитульський