Провадження № 2/161/768/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном .

Ухвалою судді від 17 серпня 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачам подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.11.2020 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Спіріна Інна Володимирівна, приватний нотаріус Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області Мельник Алла Богданівна про визнання договору недійсним.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2021 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання 13 квітня 2021 року.

13 квітня 2021 року від представника позивача надійшла заява про відмову від позову у зв`язку із задоволенням відповідачами заявлених вимог після пред`явлення позову. Крім того, просить стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати: судовий збір в сумі 840,80 грн. та понесені на правову допомогу у розмірі 4153 грн., а всього на загальну суму 4993,80 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання представника позивача підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви представника позивача заявлені вимоги позивач не підтримує у зв`язку з задоволенням вимоги відповідачами після пред`явлення позову.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач у відповідності до ч. 3 ст. 142 ЦПК України має право на відшкодування понесених ним судових витрат за рахунок відповідачів.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Разом з тим, позивач в своєму позові зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. До таких витрат позивач відніс сплачений при пред`явленні позовної заяви судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, які склали 4993,80 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справа № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15 та інших.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 22.07.2020 року №282, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 13.04.2021 року, квитанція від 13.04.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвоката Квятковського Б.М. 4153 гривень правничої допомоги згідно договору про надання правових послуг адвоката.

Наведене дає підстави для висновку, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4153 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи, а також з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та часом на них затраченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 142, 206, ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2496,90 грн. (дві тисячі чотириста дев`яносто шість грн.. 90 коп.) понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2496,90 грн. (дві тисячі чотириста дев`яносто шість грн.. 90 коп.) понесених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 14 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф.Кирилюк