Справа №463/5803/21
Провадження №2/463/1319/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 1 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року за централізоване опалення у сумі 4358,47 грн., 1453 грн. інфляційних втрат, 548,35 грн. 3% річних, а також судового збору у розмірі 2270 грн.

Позов мотивує тим, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг, що надаються ЛКП «Львівтеплоенерго» за даною адресою, зокрема послуг з централізованого опалення, для чого відповідачу присвоєний особовий рахунок № НОМЕР_1 . Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не проводить оплати за отримані послуги, внаслідок чого за період з 1 жовтня 2015 року по 31 липня 2017 року розмір заборгованості останнього за спожиті послуги з централізованого опалення становить 4358,47 грн. Вказує, що 12 лютого 2021 року звертався до Личаківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу №09-1317 про стягнення заборгованості з відповідача, а відтак перебіг строку позовної давності перервався. Оскільки відповідач добровільно не сплачує за надані послуги, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, просить стягнути суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 24 травня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 18 серпня 2021 року, визначено у такій строк та черговість подання заяв по суті справи. Копію вказаної ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня скеровано сторонам для відома.

18 серпня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками.

24 вересня 2021 року після повернення до суду поштового відправлення, скерованого відповідачу, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками було повторно скеровано відповідачу для відома.

22 жовтня 2021 року на адресу суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу 20 жовтня 2021 року вказаного вище поштового відправлення, у зв`язку з чим, з врахуванням визначених строків для подання сторонами заяв по суті, часу необхідного для пересилання таких засобами поштового зв`язку, а також завантаженості суду, справу призначено для розгляду без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами на 22 листопада 2021 року.

Відтак про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, копію позовної заяви з додатками отримав, однак відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 279, ч. 1 ст. 280 ЦПК України з врахуванням позиції сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №242580028 від 1 лютого 2021 року (а.с. 8-9).

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація) - ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24 червня 2004 року № 1875-IV, який був чинним у момент виникнення спірної заборгованості.

Виконавцем, згідно ст. 1 цього Закону є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Постановою НКРЕКП від 31 березня 2015 року № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, і зокрема, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України, згідно з якою власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов`язок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Так згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення споживачу ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , за період з 1 липня 2014 року по 3 лютого 2021 року, станом на липень 2017 року розмір заборгованості останнього за спожиті послуги з централізованого опалення становив 4358,47 грн. (а.с. 10).

Львівське міське комунальне підприємство «Льввітеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення з тих самих підстав, в тій самій сумі і за той самий період, що і у справі, що розглядається, однак ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26 березня 2021 року у видачі такого було відмовлено, зокрема у зв`язку з тим, що стягувач звернувся до суду з заявою поза межами строків позовної давності (а.с. 7).

Дійсно, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. З даної норма вбачається, що за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується, за власною ініціативою застосувати позовну давність суд не має права. Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц, провадження № 61-16895св18. Відтак враховуючи те, що відповідач з відповідною заявою до суду не звертався, у суду відсутні підстави для застосування позовної давності.

З врахуванням наведеного суд приймає вказаний вище розрахунок заборгованості відповідача як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідач не представив, та, відповідно, ухвалює рішення про стягнення такої суми в примусовому порядку.

При цьому враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, і згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Крім того, як висловився Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-931цс15 в своїй постанові від 13 січня 2016 року, на вказані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічні висновки щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за відсутності між сторонами договірних відносин а також щодо стягнення з споживача трьох відсотків річних та інфляційних втрат також висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 639/10591/14-ц (постанова від 14 лютого 2018 року), які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний враховувати.

Проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних (а.с. 11-12) перевірено та прийнято судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому інфляційні втрати в розмірі 1453 грн. та три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 548,35 грн. також підлягають до примусового стягнення з відповідача.

Відтак, суд позов задовольняє в повному обсязі та повертаючись до своїх попередніх висновків про змагальність цивільного судочинства звертає увагу на те, що в даній справі відповідач не просто самоусунувся від подання доказів, але й навіть не зазначив, якими є його докази та яке вони можуть мати значення для встановлення істини у справі. Відповідно, саме на нього суд покладає ризик настання наслідків, пов`язаних із задоволенням позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір на загальну суму 2270 грн., сплата якого проведена з урахуванням вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 5, 6).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 223, 263-265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст. 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в розмірі 4 358 (чотири тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень 47 (сорок сім) копійок, інфляційні втрати в розмірі 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні та три відсотки річних в розмірі 548 (п`ятсот сорок вісім) гривень 35 (тридцять п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05506460.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.