Провадження № 2/932/902/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И В

26.09.2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 42 591,65 грн., в тому числі три проценти річних у сумі 10 112,0 грн. та інфляційні витрати 32 479,65 грн, витрати по справі покласти на відповідача, зокрема витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено два договори позики, а саме 21.02.2018 року був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від позивача грошову суму у розмірі 6200 євро, про що власноруч написала розписку. Відповідно до розписки був встановлений строк щомісячного платежу за договором позики, відповідач частково сплатила борг на суму 1200 євро, кінцева дата повернення боргу сплинула 21.08.2018 року. Залишок боргу складає 5000 євро, але до теперішнього часу сума залишку позики не повернута. 19.04.2019 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 5000 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 164 039,21 грн. та судовий збір у розмірі 1640,39 грн.

10.03.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від нього грошову суму у розмірі 6200 євро, про що власноруч написала розписку. Відповідно до розписки був встановлений строк щомісячного платежу за договором позики, відповідач частково сплатила борг на суму 1200 євро, кінцева дата повернення боргу сплинула 10.09.2018 року. Залишок боргу складав 5000 євро. 19.04.2019 року рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 5000 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 164 039,21 грн., та судовий збір у розмірі 1640,39 грн. Після отримання судових рішень і виконавчих листів по вказаним справам він звернувся до приватного виконавця Лисенко Ю.О. за примусовим стягненням з відповідача коштів за виконавчими листами, де були відкриті відповідні виконавчі провадження № ВП №59292132 по виконанню виконавчого листа № 200/15521/18 та ВП № 59291039 за виконавчим листом № 200/15523/18. Відповідач грошові кошти не сплачувала та продовжує користуватися ними. Оскільки розмір боргу трансформувався у гривню, потерпає від інфляції, вважає за необхідне відшкодувати інфляційні витрати, на цей час заборгованість відповідача склала 328 078,42 грн.

Позивач зазначає, що термін прострочення за договором позики від 21.02.2018 року складає: 396 днів ( з 21.08.2018 по 20.09.2019 р.; за договором позики від 10.03.2018 року період прострочення складає 375 днів (з 10.09.2018 по 20.09.2019 р.). Оскільки він надав відповідачу кошти за двома договорами позики, то має право рахувати настання строку оплати за останнім неоплаченим договором позики, тому кінцевим терміном оплати необхідно вважати 10.09.2018 року та становить 375 днів. Оскільки термін грошового зобов`язання за вказаними договорами відповідачем порушено, він вважає за необхідне стягнути з неї три проценти річних в сумі 10 112,0 грн. та інфляційні збитки в сумі 32 479 грн. 65 коп.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку з відстороненням судді Женеску Е.В. від здійснення правосуддя, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 17.04.2020 року за № 164 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2020 року, справу передано для розгляду судді Сліщенко Ю.Г.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 у відставку, на підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 12.10.2020 року за № 374 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2020 року, справу передано 26.10.2020 року для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою суду від 27.10.2020 року суддею Кудрявцевою Т.О. було прийнято в провадження вищезазначену справу.

Відповідачу двічі надсилалась ухвала про прийняття до провадження за всіма адресами, вказаними позивачем та за адресою її місця реєстрації, відомості про яку отримано судом на відповідний запит, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14.

За таких обставин, обґрунтованими є доводи позову щодо періоду нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Судом встановлено, що 21.02.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від позивача грошову суму у розмірі 6200 євро, про що власноруч написала розписку. Відповідно до розписки був встановлений строк щомісячного платежу за договором позики, відповідач частково сплатила борг на суму 1200 євро, кінцева дата повернення боргу сплинула 21.08.2018 року. Залишок боргу складає 5000 євро.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2019 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 5000 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 164 039,21 грн. та судовий збір у розмірі 1640,39 грн.

10.03.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримала від позивача грошову суму у розмірі 6200 євро, про що власноруч написала розписку. Відповідно до розписки був встановлений строк щомісячного платежу за договором позики, відповідач частково сплатила борг на суму 1200 євро, кінцева дата повернення боргу сплинула 10.09.2018 року. Залишок боргу складав 5000 євро.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2019 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 5000 євро, що за офіційним курсом НБУ складає 164 039,21 грн., та судовий збір у розмірі 1640,39 грн.

Після отримання судових рішень і виконавчих листів по вказаним справам позивач звернувся до приватного виконавця Лисенко Ю.О. за примусовим стягненням з відповідача коштів за виконавчими листами, де були відкриті відповідні виконавчі провадження № ВП №59292132 по виконанню виконавчого листа № 200/15521/18 та ВП № 59291039 за виконавчим листом № 200/15523/18.

Відповідач грошові кошти позивачу не сплатила та продовжує користуватися ними, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрати та трьох відсотків річних.

Термін прострочення за договором позики від 21.02.2018 року складає: 396 днів (з 21.08.2018 по 20.09.2019 р.; за договором позики від 10.03.2018 року період прострочення складає 375 днів (з 10.09.2018 по 20.09.2019 р.), за двома договорами позики кінцевий термін оплати необхідно вважати 10.09.2018 року, який становить 375 днів.

Оскільки кошти не були повернуті відповідачем, є обґрунтованими доводи позивача щодо стягнення з неї інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Перевіривши подані суду розрахунки, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 42 591,65 грн., з яких - три проценти річних у сумі 10 112,0 грн. та інфляційні витрати в сумі 32 479,65 грн. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано.

Також, у позові представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ОСОБА_1 судові витрати по справі, а зокрема, витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. В обгрунтування цих вимог представник позивача посилається на те, що для вирішення даного спору позивач уклав 17.09.2019 року договір №83 з адвокатом Гусаковою О.Б. на здійснення правничої допомоги щодо захисту його інтересів по даній справі. Вартість послуг склала 20 000,00 грн., які позивач сплатив повністю, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 17.09.2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №80 про сплату послуг адвоката від 17.09.2019 року та актом виконаних робіт від 20.09.2019 року.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу представником позивача було надано договір про надання правової допомоги від 17.09.2019 року, відповідно до якого адвокат Гусакова О.Б. надавала позивачу правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 зі стягнення інфляційних витрат та 3% річних на його користь з боржника ОСОБА_2 за розписками від 21.02.2018 року та 10.03.2018 року.

Згідно зі ст.3 вказаного договору вартість гонорару за договором становить 1600,0 грн. за одну годину, але не більше 20000,00 грн. та по 500,0 грн. за підготовку до участі до кожного судового засідання. Оплата у розмірі 20000,00 грн. здійснюється в день підписання договору, а за три дні перед кожним судовим засіданням сплачуються 500,0 грн.

Як вбачається з Акту прийому-передачі виконаних робіт за договором №83 про надання правової допомоги від 17.09.2019 року адвокатом Гусаковою О.Б. були виконані наступні послуги: здійснено попереднє консультування щодо порушення прав Клієнта 30 хв.; виконано усний аналіз спору та документів 30 хв.; виконано усний аналіз судового рішення по справі №200/15521/18 та №200/15523/18 1 година; здійснено розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних 1 година; підготовлено позов до суду 8 годин; сплачено судовий збір за подачу позову 1 година; підготовлено докази для суду 1 година. Всього було витрачено 13 годин, виходячи із умов договору: 1600,00 грн. х 13 год. = 20800,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 80 від 17.09.2019 позивачем ОСОБА_1 адвокату Гусаковій О.Б. за надання правової допомоги було сплачено суму у розмірі 20000,00 грн.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, ч.4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (надання консультації, підготовки позовної заяви), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру до 5000,00 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , з ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Також, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі, 768,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10-13, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 42 591 грн. 65 коп., з яких: 10 112,00 грн. - три проценти річних, 32 479 грн. 65 коп. - інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення його копії. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О.Кудрявцева