Справа № 215/5868/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Коноваленка М.І.

за участю секретаря - Таран О.В.

відповідача: - ОСОБА_1

представника відповідача - Вовк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТ БАНК" Микитчака Вадима Вікторовича про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 р. представник позивача звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, який було уточнено 20.03.2019 р. та просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2007 у сумі 115 188,95 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав ЗАЯВУ № б/н від 19.04.2007 р. та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua , складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

При укладені договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших. стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до. запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 30.11.2018 р. має заборгованість - 115 188,95 грн., яка складається з наступного: - 2892,99 грн. заборгованість за кредитом; - 112295,96 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 19.04.2007 р. по 30.12.2017 р. Крім того, позивач ПАТ КБ ПРИВАТБАНК просить сягнути з відповідача сплачені судові витрати.

12.06.2019 р. заочним рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК задоволено у повному обсязі.

28.05.2020 р. ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заочне рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.062019 р. скасовано та розгляд справи призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

12.06.2020 р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості.

02.07.2021 р. представник позивача надали заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягувати з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.04.2007 р. в розмірі 14333,04 грн., яка складається: з 2892,99 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2892,99 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4833,57 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 6606,48 грн. - заборгованості з пені, а також понесені судові витрати.

Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, за ініціативою суду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, 21.01.2021 р. надали заяву про розгляд справи за відсутністю представника, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, у своєму відзиві відповідач не погоджується з наявністю боргу за кредитним договором, оскільки надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не може вважатися складовою кредитного договору на підставі якого стягнуто заборгованість та не містить його підпису й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, крім того просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити повністю в задоволенні позову посилаючись на те, що банком пропущено всі строки позовної давності з таких підстав:

- по перше,- строк дії кредитного ліміту, згідно з договором, відповідає терміну дії картки НОМЕР_1 , а саме; - 12/13, вона не пролонговувався, додаткові угоди не укладалися, отже відповідач вважає, що строк позовної давності сплив 01.12.2013;

- по друге,- позивач після спливу строку дії кредитної картки 31.12.2013 р. взагалі не мав будь-якого права нараховувати відсотки за користування кредитом, а отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам нарахованих після 31.12.2013 р. безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню;

- по третє,- останній платіж ним здійснено 03.12.2012 р. і протягом шести років ні позивач ні відповідач не вчиняли жодних дій по вирішенню цього питання. З позовом банк звернувся лише у грудні 2018 р. Згідно п.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог відповідач та представник відповідача заперечували у повному обсязі, вважають їх не обґрунтованими.

Суд вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, встановив:

19.04.2007 року ОСОБА_1 ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку в результаті чого підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку» (а.с.11, 51-54).

До позовної заяви додані Умови та правила надання банківських послуг (а.с.12), в яких, установлено, зокрема, що:

Умови і Правила надання банківських послуг є договором, яким банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги (Преамбула Умов і Правил);

підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 3.3);

Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування ним, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 6.5).

Згідно п.6.6 Умов а правил, - у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов, - при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань… більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн… + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом.

Відповідно до п.6.4 «Умов та правил» за незгодою зі зміною правил або «тарифів банку», які викладені на сайті банку позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання Договору та погасити заборгованість перед банком.

Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України), у Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) поряд зі змістом Анкети-заяви визначаються індивідуальні умови кредитування позичальника.

На підставі вищевказаної Анкети - заяви відповідачу 19.04.2007 відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № б/н зі строком дії до 12/13 (а.с.16).

Згідно розрахунку позивача, заборгованість по тілу кредиту стала простроченою станом на 01.02.2008 р. в розмірі 111,16 грн., а починаючи з січня 2013 р. прострочена заборгованість по тілу кредиту постійно збільшувалась, але з наданої банком виписки з рахунку вбачається, що після спливу дії картки, а саме з грудня 2012 р. відповідач кредитною картою взагалі не користувався, оскільки не знімав коштів та не поповнював картку.

Проте банк відповідно до заяви про зменшення позовних вимог вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.04.2007 р. в розмірі 14333,04 грн., яка складається: з 2892,99 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2892,99 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4833,57 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 6606,48 грн. - заборгованості з пені, а також понесені судові витрати, оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконував, а укладений договір автоматично був пролонгований, що передбаченого умовами договору, оскільки жодна із сторін не заявляла про свій намір його розірвати, тому договір є дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду 19.12.2018 (а.с.2-5).

Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Глави 71 "Позика, Кредит, Банківський вклад", Книги П`ятої "Зобов`язальне право" Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України ).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ч. 1, ст. 1054 ЦК України ).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ч. 1 ЦК України ).

Відповідно до положень ст.ст. 11-14 , 202 , 509 , 525 , 526 , 546 , 549 , 550 , 610-612 , 614 , 622-625 , 1050 , 1054 ЦК України , цивільні права та обов`язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов - достроково) виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України ).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598 , 599 ЦК України ).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України ), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204 , 629 ЦК України ). Сплата процентів за кредитом, а також сплата неустойки є істотними умовами договору, здійснюються у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536 , 546 , 548 , 549 , 550 , 626 , ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України ).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України , суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1 , 2 , ст. 13 ч. 6 ЦК України ).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11 , ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13 , 14 , ст. 20 ч. 1 ЦК України , ст.ст. 12 , 13 , 44 , 76-81 ЦПК України ).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку та 19.04.2007 року підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приват Банку», тобто між сторонами було досягнуто всіх домовленостей.

З 21.04.2007 р. відповідач згідно розрахунку, почав користуватися картою, також з виписки вбачається, що відповідач не лише знімав кошти, але й регулярно погашав заборгованість по кредиту, остання здійснена відповідачем операція щодо зняття готівки - 29.05.2012 в сумі 200,00 гривень.

Тобто фактично з травня 2012 року відповідач кредитною картою взагалі не користувався, оскільки не знімав коштів та не здійснював платежі в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором .

Тобто позивач мав право пред`явити позов до відповідача вже з січня 2013 р., оскільки вже 01.02.2008 р. склалася заборгованість в розмірі щодо несплати ним 111,16 грн, як чергового платежу.

Верховний Суд в постанові від 06.03.2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року № 441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України ), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс 14.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою термін дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня вказаного місяця, термін погашення відсотків по кредиту визначений щомісячними платежами, а термін погашення кредиту в повному об`ємі - останнім днем місяця, вказаного на картці. Пролонгація договору передбачена Умовами та правилами банківських послуг, але відповідач не підписував та не був ознайомлений з ними.

У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України .

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України , яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач визначив і пред`явив до стягнення проценти, нараховані за період з саном 30.11.2018, де період - після закінчення строку дії картки. Нарахування процентів у такий спосіб безпідставне, оскільки умовами кредитного договору це не передбачено, після закінчення строку договору правових підстав для нарахування, сплати, стягнення процентів за передбаченою договором немає.

Щодо застосування строків давності суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України).

Так системний аналіз ст. 256,261,267 ЦК України, свідчить про те, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

З цього приводу суд враховує правову позицію, сформульовану Верховним Судом України щодо збільшення позовної давності у кредитному договорі, укладеному за правилами договору приєднання (постанова від 11.03.2015 у справі № 6-16цс15).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до Заяви про збільшення ліміту порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту співпадає із строком дії карки. Зобов`язання за Кредитним договором №б/н від 19.04.2007 р. визначений щомісячними платежами, а кінцевий строк повного погашення кредиту 31.12.2012 р., так як строк дії карки до 12/13.

При цьому суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Отже, застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - 3 роки, та він сплинув у цьому випадку у грудні 2016 року.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 14333,04 грн., яка складається: з 2892,99 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2892,99 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4833,57 грн. Заборгованості за простроченими відсотками; 6606,48 грн. - заборгованості з пені, а також понесені судові витрати.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем пронесено витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт представником відповідача-адвокатом Вовк М.В. на підтвердження суду надано договір про надання правничої допомоги №21/11/М від 21.11.2019 р., ордер (а.с.107), акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №21/11/М від 21.11.2019 р. (а.с.166), розрахункова квитанція Серія АВ-ТБ №009520 від 12.06.2020 р. принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 256,261,267 ЦК України, 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 416, 417 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позивної заяви Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Прива Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Прива Банк», місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1, , рах.№ НОМЕР_2 , МФО №305299, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу - 3000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.11.2021 р.

СУДДЯ: