Справа № 472/1387/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець заповіту не склала, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ..

Позивач прийняла спадщину після смерті матері подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Позивач зазначає, що її матір ОСОБА_4 за життя була власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , а тому право власності на вказаний будинок повинно перейти до неї, як до спадкоємця, яка прийняла спадщину.

Оскільки нотаріально оформити своє право на спадщину позивач не може, вона звернулася з вказаним позовом до суду та просить визнати за нею право власності на успадкований після смерті матері житловий будинок.

Для підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, разом з позовною заявою, надійшло клопотання позивача про витребування спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 ..

Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Крім того, зазначеною ухвалою від Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області витребувано копію спадкової справи № 28/2007, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від старости Ставківського старостинського округу Крижановської Т. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позов визнають повністю.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Одеса Новоодеський район Миколаївська область померла матір позивача ОСОБА_4 , смерть якої була зареєстрована 10 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 59 (а.с. 7).

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 заповіту не склала, тому право на спадщину у порядку ч. 1 ст. 1261 ЦК України отримала позивач, як дочка спадкодавця та треті особи, як діти спадкодавця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Матеріалами спадкової справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері подавши в Новоодеську державну нотаріальну контору Миколаївської області заяву про прийняття спадщини, а треті особи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 написали заяви про відмову у прийнятті спадщини.

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтва про шлюб позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено.

04 травня 2007 року спадкоємцем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,51 га, яка розташована на території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області .

Разом з тим, роз`ясненням державного нотаріуса Магда Г. Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 08.12.2020 року за вих № 961/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з тих підстав, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового майна спадкодавцеві (а.с. 9).

Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності.

Згідно довідки Веселинівської філії ММБТІ № 207 від 24.09.2018 року проведена первинна інвентаризаційно-оцінювальна робота житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Інвентарна вартість становить 106128 грн. Власник станом на 28.12.2012 року не зареєстрований. За ОСОБА_4 право власності не зареєстроване. Збудовані будівлі станом на 05.08.1992 р. та вбиральня літ. В, літній душ літ. Г. не належать до самочинного будівництва згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуту України від 24.05.2001 р. № 127, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 зі змінами та доповненнями. Самочинне будівництво відсутнє(а.с. 11).

Відповідно до довідки Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 453/04-06 від 20.04.2018 року ОСОБА_4 , 1921 року народження, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п. 4, п. 6 Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно вимог діючого на той час законодавства.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 набула право на житловий будинок, а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса,зазначене право власності на житловий будинок повинно перейти до позивача, а тому суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 16, 1218, 1223, 1268-1270 ЦК України та ст.ст. 76, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 47,8 кв.м загальною площею 74,4 кв.м. - літ. А, літня кухня - літ. Б., вбиральня - літ. В, що успадкований після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.