Справа № 490/6021/18
н/п 2/490/2964/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
22 листопада 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральний 1" про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням, -
23.07.2018 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральний 1", про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у зазначеній квартирі відповідач не проживає понад шість місяців без поважних причин.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі ордера №3302 від 30.12.1957 року, його бабуся ОСОБА_3 отримала квартиру АДРЕСА_1 , в якій позивач проживає зі свого народження. У 2000 році ОСОБА_3 померла. Разом з позивачем в квартирі проживають його дружина та рідний брат, які не зареєстровані в ній. Крім позивача в вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , який в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги він не сплачує та не приймає участі в утримані квартири. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. Будь-яких перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачем ніколи не чинилося. Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 31.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вищезазначеним позовом.
На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 23.12.2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
29.12.2020 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.12.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі за вищезазначеним позовом. Призначено справу до судового розгляду по суті.
Представниця позивачки надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, неодноразово належним чином повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі через оголошення на веб-сайті Судової влади України. Проте, про поважність причин неявки в судові засідання суд не повідомили, відзив та пояснення не надали.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.11.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено наступне.
На підставі ордера №3302 від 30.12.1957 року, ОСОБА_3 зі складом сім`ї: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , була вселена до квартири АДРЕСА_1 .
На підставі довідки ТОВ "Центральний-1" від 17.01.2018 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даній площі проживаютьз правом на житлову площу ОСОБА_1 - внук та ОСОБА_7 - син.
Факт того, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 1997 року, підтверджується Актом про непроживання від 17.01.2018 року, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила, що проживає по сусідству з позивачем, за адресою АДРЕСА_3 , близько 50 років. Відповідача останній раз бачила близько 5 років назад, а в квартирі АДРЕСА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , не проживає вже понад 10 років.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що проживає по сусідству з позивачем, за адресою АДРЕСА_4 , понад 20 років. В квартирі АДРЕСА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , не проживає, відповідача останній раз бачила понад 15 років назад.
Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ст.163 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків встановлених ч.1, п.п.1 та 5 ч.3 та ч.4 ст.71 ЖК України.
Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України особа у судовому порядку втрачає право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня понад строки встановлені ЖК України.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом родини позивача, проте, понад шість місяців в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, не мав перешкод в користуванні спірним житлом, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по її утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинив.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав понад шість місяців, що відповідно до вимог ст.ст.71, 72 ЖК України дає підстави суду визнати відповідача таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 19, 141, 223, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін