Справа № 307/3493/21
Провадження № 2/307/914/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

за участі секретаря Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат серії ЗК № ХІ 084776, виданого 31.01.2002) ОСОБА_1 набула право на майновий пай у пайовому фонді ТзОВ «Тячівське» у сумі 4737 грн або 0.4 % пайового фонду.

При ліквідації ТзОВ «Тячівське» позивачка отримала в рахунок майнового паю у майні колективної власності майно: частину гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_2 , у вигляді однокімнатної квартири.

У відповідності до накладеної № 19 від 16.03.2004 ліквідаційною комісією ТзОВ «Тячівське» було передано позивачці ОСОБА_1 в рахунок майнового паю наступне майно: гуртожиток частка, кімната площею 34.5 м.кв., вартістю 4272 грн, ваги вартістю 200 грн та сепаратор вартістю 200 гривень.

Відповідно до акту приймання-передачі № 19 від 16.03.2004 ліквідаційна комісія ТзОВ «Тячівське», в особі голови Ботизі М.Й. та бухгалтера ОСОБА_2 передала позивачці ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату серії ЗК № ХІ 084776, виданого 31.01.2002 частину гуртожитку по АДРЕСА_2 у вигляді кімнати площею 34.5 м.кв. на суму 4278 грн, ваги вартістю 200 грн та сепаратор вартістю 200 гривень).

Довідкою ліквідаційної комісії ТзОВ «Тячівське» № 73 від 25.06.2007 стверджено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 , ключі знаходяться у власника квартири.

Із технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленого Тячівським РПТІ 17.07.2007, що вбачається загальна площа квартири становить 44.65 метрів квадратних.

За результатами повторної інвентаризації зазначеної квартири, проведеної ФОП ОСОБА_3 , станом на 27.11.2020, загальна площа квартири становить 44.5 метрів квадратних.

Таким чином, зазначену квартиру АДРЕСА_1 , позивачка ОСОБА_1 використовує з моменту отримання її в якості майнової частки (паю) 16.03.2004 постійно, безперервно та відкрито.

Заволодіння позивачкою квартирою мало добросовісний характер, оскільки відбулося у якості отримання майнової частки (паю) у натурі у пайовому фонді ТзОВ «Тячівське».

Будь-які докази недобросовісної поведінки позивачки у процесі початку та подальшого володіння нерухомим майном відсутні.

Будь-які претензії щодо користування позивачкою квартирою з боку ТзОВ «Тячівське» чи органу місцевого самоврядування на території якого розташоване нерухоме майно Тячівської міської ради, чи інших третіх осіб відсутні.

Державна реєстрація суб`єкта підприємницької діяльності ТзОВ «Тячівське» є припиненою з 12.02.2010 на підставі ухвали господарського суду від 4.2.2010 року.

ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном квартирою АДРЕСА_1 , фактично володіє і користується зазначеним нерухомим майном безперервно, відкрито протягом строку, що є більшим за 10 років.

Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у їній відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав суду лист про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовуне заперечує.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 набула право на майновий пай у пайовому фонді ТзОВ «Тячівське» у сумі 4737 грн або 0.4 % пайового фонду відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затверджено зборами співвласників.

16 березня 2004 року за майновий пай: гуртожиток частка, кімната площею 34.5 м.кв., вартістю 4272 грн, ваги вартістю 200 грн та сепаратор в-200 грн, позивачкою було сплачено 4672 гривень.

Відповідно до акту приймання-передачі № 19 від 16.03.2004 ліквідаційна комісія ТзОВ «Тячівське», в особі голови Ботизі М.Й. та бухгалтера ОСОБА_2 передала позивачці ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату серії ЗК № ХІ 084776, виданого 31.01.2002, частину гуртожитку по АДРЕСА_3 у вигляді кімнати площею 34.5 м.кв. на суму 4278 грн, ваги вартістю 200 грн та сепаратор - 200 гривень).

Згідно до довідки ліквідаційної комісії ТзОВ «Тячівське» № 73 від 25.06.2007 квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_1 , ключі знаходяться у власника квартири.

27 листопада 2020 року ФОП ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що квартира складається з коридору площею 2.4 м.кв., кухні-їдальні 15, 1 м.кв., житлової кімнати 27 м.кв. Загальна площа нерухомого майна 44. 5 м.кв., ринковою вартістю 63423.39 гривень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 4.02.2010 затверджено звіт ліквідатора та ліквідовано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тячівське».

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Враховуючи, що позивачка придбала майно у встановленому законом порядку, яке було передане їй згідно акту приймання-передачі, відповідно до якого майно передається після проведення оплати, колишній власник припинив своє існування, та добросовісно володіє нерухомим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися ним, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю.

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 16, 328, 344 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.11.2021 року.

Головуючий В.І. Гримут