Справа № 392/1088/19
Провадження № 2/392/52/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

секретар судових засідань Руда А.В.,

з участю

представника позивача адвоката Майнард Н.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Данилюк Н.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 1926 гривень 52 копійки судового збору, 26100 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем на захист прав дитини на протязі 2016 - 2018 років та судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 1921 гривню (а.с. 2-5).

Позов мотивовано тим, що позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано 28 липня 2016 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що з 2016 року через дії відповідача був змушений неодноразово звертатися за правничою допомогою та сплачувати судові витрати, які на його думку повинна відшкодувати відповідач.

Так, позивач вказав, що 16 травня 2016 року йому довелося сплатити судовий збір у сумі 551 гривню 20 копійок у справі про розірвання шлюбу, який за рішенням суду не було стягнуто з відповідача;

12 січня 2017 року за заявою відповідача ОСОБА_2 рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 (справа № 404/1100/16-ц), проте 2 травня 2018 року постановою Верховного Суду були скасовані рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції і визначено місце проживання дитини з батьком; питання повернення сплаченого судового збору в сумі 607 гривень 32 копійки за розгляд справи в апеляційній інстанції та розгляд справи в касаційній інстанції в сумі 768 гривень постановою Верховного Суду вирішено не було; позивач вважає, що сплачений судовий збір у сумі 1375 гривень 32 копійки має бути стягнутий з відповідача;

4 червня 2018 року за заявою позивача рішенням суду його було звільнено від сплати заборгованості по сплаті аліментів, які були присуджені на дитину на користь відповідача судовим наказом Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 392/1-49/17, а потім скасовано і сам наказ, як таким, що не підлягає виконанню; позивачем було сплачено судовий збір за розгляд справи апеляційним судом Кіровоградської області в сумі 320 гривень.

Крім того, позивач зазначив, що йому довелося звертатися за допомогою до адвокатів і користуватися професійною правничою допомогою, за надання якої позивачем сплачено кошти в сумі 26100 гривень за період з 5 квітня 2016 року до 10 жовтня 2018 року.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач послався на приписи Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Конституційного Суду України, судову практику Верховного Суду та статті 79, 95, 137, 175 і 184 ЦПК України.

12 серпня 2019 року ухвалою судді у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 52).

17 березня 2020 року представник відповідача адвокат Данилюк Н.В. надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (а.с. 79-82).

Відзив мотивовано положеннями статей 133, 134 та 141 ЦПК України.

Представник вважає, що позивач мав би разом з першою заявою по суті спору подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є підставою для відмови у відшкодуванні цих витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Докази розміру судових витрат, які сплатила сторона або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник зазначила, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Крім того, представник вказала, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат.

Представник вважає, що відсутність належних доказів, зокрема акту приймання-передачі наданих послуг, а також загального розрахунку понесених витрат на правничу допомогу, які б були надані суду протягом розгляду справ, про розгляді яких ці витрати були понесені, є підставою для відмови у задоволенні позову.

24 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с. 92).

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 26 березня 2020 року, позивач зазначив, що він не погоджується з посиланням відповідача на норми ЦПК України, які набули чинності 15 грудня 2017 року, до відносин надання правничої допомоги, що тривають з 2016 року.

Позивач звернув увагу на те, що за весь час розгляду справ представником ОСОБА_2 або нею самою не подавалося клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до судів будь-якої інстанції; заперечень на клопотання про розподіл судових витрат у частині стягнення правничої допомоги в матеріалах справ № 404/1100/16-ц та № 392/1-49/17 не містять; ухвали та рішення судів у вищезазначених справах не містять у резолютивній частині інформації про стягнення судових витрат у частині повернення судового збору.

Позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28 липня 2016 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда в справі № 404/934/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено позов та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн (а.с. 7).

16 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 551,20 грн відповідно до квитанції № 186 від 16.05.2016 року. Призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Кіровський районний суд м. Кіровограда (а.с. 8).

12 січня 2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда в справі № 404/1100/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ухвалено рішення, яким задоволено первісний позов та відмовлено у задоволенні зустрічного позову; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 551,20 грн судового збору та 3000 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 9-13).

2 травня 2018 року в справі № 404/1100/16-ц постановою Верховного Суду задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 грудня 2017 року, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини; задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1280 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги (а.с. 14-19).

10 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 606,32 грн, призначення платежу - апеляційний суд Кіровоградської області (а.с. 20).

13 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 згідно квитанції 6.1 сплатив кошти в сумі 768 грн; призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_1 в ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 21).

29 жовтня 2017 року згідно квитанції № 0.0.881821970.1 позивач ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в сумі 320 грн; призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_1 , апеляційний суд Кіровоградської області (а.с. 22).

28 серпня 2017 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області в справі № 392/1049/17 за заявою ОСОБА_2 ухвалено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , а також про стягнення судового збору в сумі 360 грн (а.с. 23).

4 червня 2018 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області в справі № 392/154/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, яким задоволено позов та стягнуто на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн (а.с. 24-25).

11 вересня 2018 року в справі № 392/1049/17 за заявою ОСОБА_1 постановлено ухвалу про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (а.с. 26-28).

20 жовтня 2017 року ухвалою судді апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 серпня 2017 року повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України (а.с. 29).

20 жовтня 2017 року ухвалою судді апеляційного суду Кіровоградської області задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2017 року та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 31-32).

5 грудня 2017 року колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в справі № 404/1100/16-ц постановлено ухвалу, якою відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишено без змін рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2017 року (а.с. 33-36).

19 червня 2017 року згідно квитанції 1.1 позивач ОСОБА_1 сплатив за надання юридичних послуг грошові кошти в сумі 1000 грн (а.с. 37).

18 квітня 2016 року згідно квитанції № 140 позивач ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в сумі 1000 грн; призначення платежу - оплата юридичних послуг № 1/4 від 5.04.2016 року (а.с. 38).

5 квітня 2016 року між адвокатом Чернишом В.А. і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до угоди № 1/4/16 про захист (представництво) та надання правової допомоги (а.с. 39).

21 січня 2018 року згідно квитанції ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об`єднанню "Усатенко і Усатенко" грошові кошти в сумі 4000 гривень (а.с. 40).

21 січня 2017 року між адвокатом Усатенком Ю.Ю. і ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 40).

21 січня 2017 року між адвокатом Усатенком Ю.Ю. і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду на суму 4000 грн (а.с. 41).

Відповідно до розрахункової квитанції серії ВААВ № 004538 від 10.10.2018 року на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 сплачено за правничу допомогу грошові кошти в сумі 11100 грн (а.с. 42).

8 вересня 2017 року між клієнтом ОСОБА_1 і адвокатом Майнард Н.О. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 42-44).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина 2 статті 2 ЦПК України).

Приписами частини 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права,

належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (частина 4 статті 3 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина 2 статті 263 ЦПК України).

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина 3 статті 263 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви вимоги позивача ОСОБА_1 зводяться до того, що він просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати, які позивач поніс у таких судових справах:

справі № 404/934/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу;

справі № 404/1100/16-ц за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини;

справі № 392/1049/17 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів;

справі № 392/154/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

У позовній заяві позивач посилається на норми процесуального права, а саме статті 4, 133-142, 175, 177 ЦПК України.

Між тим, суд вважає помилковим спосіб захисту, який обрав позивач.

Як чинними нормами цивільного процесуального законодавства України, так і тими, які діяли на час розгляду і вирішення вищезазначених справ, передбачено, що суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат у тих провадженнях, у яких ухвалюються судові рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини 1 статті 264 ЦПК України).

У резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат (пункт 2 частини 5 статті 265 ЦПК України).

За змістом статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначаються висновки суду касаційної інстанції по суті вимог касаційної скарги і позовних вимог, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (пункт 4 частини 1 статті 416 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України).

Ухвалюючи 28 липня 2016 року рішення в справі № 404/934/16-ц, Кіровський районний суд м. Кіровограда, задовольняючи позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вирішив питання про розподіл між сторонами судових витрат, стягнувши відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 гривню 20 копійок, посилаючись на положення статей 79, 88, 214, 215 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення (а.с. 7).

Як вбачається з резолютивної частини рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2017 року в справі № 404/1100/16-ц, задовольняючи повністю первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правничу допомогу, відповідно статей 79, 88, 214, 215 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення (а.с. 9-13).

5 грудня 2017 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області в справі № 404/1100/16-ц відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , тому питання розподілу судових витрат між сторонами не вирішувалося (а.с. 33-36).

2 травня 2018 року постановою Верховного Суду в справі № 404/1100/16-ц задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (а.с. 14-19).

4 червня 2018 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області в справі № 392/154/18 розподіл судових витрат між сторонами проведено відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення (а.с. 24-25).

Тому, суд не має законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень (а.с. 81-82).

У розпорядження суду надано договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 9 грудня 2019 року, а також квитанцію про оплату відповідачем коштів в сумі 5000 гривень відповідно до укладеного договору (а.с. 83-85).

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу, витрати пов`язані з розглядом справи (а.с. 86).

Тому, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий

суддя