Справа № 466/641/21 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/1211/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину, з якою проживає дитина,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення їхньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від13 листопада 2020 року, а тому вони вже не ведуть спільного господарства і не мають спільного сімейного бюджету, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років і самостійного доходу немає, хворіє, у зв`язку з чим несе витрати на придбання медикаментів, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість їй надавати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Присуджено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 908 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апелянт зазначає, що позивач уже зверталась до суду з аналогічним позовом, у задоволенні якого їй було відмовлено постановою Львівського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року у справі №466/4008/20.

Наголошує, що визначальною умовою для присудження спірного утримання для дружини є те, що чоловік (батько дитини) може надавати таку матеріальну допомогу, однак, на підтвердження цієї обставини, зокрема, наявності у нього (апелянта) доходу, який би дозволяв йому надавати таке утримання позивачці, в матеріалах справи немає.

Окрім того, звертає увагу, що він продовжує спільно проживати однією сім`єю з позивачкою та своїми дітьми, матеріально забезпечуючи їх усім необхідним, оплачуючи комунальні послуги, належно сплачуючи аліменти на дітей, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку про перерахування коштів на картку позивачки, копії яких долучив до відзиву на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.11.2021 року, є дата складення повного судового рішення 12.11.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК).

Отже, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від батька дитини залежить від можливості останнього надавати таке утримання.

Судом встановлено, що з 02.11.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.11.2020 року, а тому підстав для висновку про ведення ними спільного господарства та проживання однією сім`єю, як стверджує відповідач, немає.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яких відповідач сплачує аліменти за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 30.06.2020 року у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач офіційно не працевлаштований, але має дохід, розмір якого не називає і за рахунок якого (особистих коштів) сплачує, зокрема, аліменти на дітей (а.с.39-42).

Також відповідач стверджує, що надає колишній дружині належне матеріальне утримання, однак, в матеріалах справи містяться лише квитанції про перерахування відповідачем на ім`я позивачки коштів із призначенням платежу для сплати аліментів на дітей (а.с.39-42), а не безпосередньо для неї на її утримання, позаяк, позивачка потребує лікування з приводу наявного у неї психоневрологічного захворювання, що підтверджено довідкою Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру від 25.01.2021 року та рецептами лікуючого лікаря на придбання необхідних для лікування медикаментів (а.с.19-20).

Враховуючи наведені вище вимоги закону про право позивачки на матеріальне утримання від відповідача, як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трьох років, й встановлені та наведені вище обставини справи, а саме, що після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою, а відповідач, хоч офіційно не працевлаштований, але має дохід, за рахунок якого здійснює сплату аліментів на дітей та утримання належного йому на праві власності нерухомого та рухомого майна, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати позивачці матеріальну допомогу, яку вона потребує, у визначеному судом розмірі, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на наявність визначених процесуальним законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 12 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич