справа №200/2943/20
провадження №2-о/932/78/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Ларіна К.А.,

представника заявника: Моргун Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Одинцова Світлана Олександрівна, Дніпровська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2020 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначила, що після народження, вона проживала за адресою, АДРЕСА_1 потім вийшла заміж та зареєструвалася по місцю мешкання чоловіка, але не зважаючи на наявність реєстрації шлюбне життя не склалося, та я весь час проживала разом з батьками та бабусею за вказаною адресою. Від встановлення даного факту залежить виникнення її спадкового права та можливість його подальшої реалізації.

Заявник у судовому засіданні підтримала свою заяву просила задовольнити її.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки не повідомила.

Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , яка була рідною бабусею заявника.

Реєстрація її смерті була зроблена Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 25 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис 25.

Згідно довідки № 14/5-702 від 23.01.2020 р. виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25.11.2011 р. по день смерті, знята з реєстраційного обліку 17.03.2017 року, інші зареєстровані особи за вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлим та пропуском строку для прийняття спадщини, про що свідчить постанова нотаріуса від 15 лютого 2020 року (арк.спр.19).

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_1 вказала, що є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд зазначає, що довідка № 14/5-702 від 23.01.2020 р. видана Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради підтверджує лише місце проживання спадкодавця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Доказів проживання заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , суду не надано.

З паспорту заявниці ОСОБА_1 вбачається, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 з серпня 2003 року.

Інших доказів, що підтверджували б факт проживання заявника ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті останньої суду не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду справи.

Письмові підтвердження свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (арк.спр. 16-18), суд вважає неналежним доказом, оскільки вони не є показання свідків у розумінні частини першої статті 90 ЦПК України та не є письмовими доказами в розумінні статті 95 ЦПК України.

На підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку, що заявник не довела належними та допустимими доказами своїх вимог, а тому у задоволені заяви слід відмовити.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 76-80, 89, 263, 265, 273, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Одинцова Світлана Олександрівна, Дніпровська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення суду проголошено 22.10.2021 о 08:10 год.

Суддя В.І. Цитульський