2/465/1491/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.11.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Ільчишин З.Р.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя -

встановив:

Позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що уклала шлюб з ОСОБА_2 27 червня 2002 р. у Виконкомі Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 44. Від є двоє повнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачем позивач проживала спільно у м. Іловайськ Донецької області до листопада місяця 2014 р., а згодом у зв`язку з проведенням на Сході України АТО виїхала у Львів, де взята на облік та проживає як внутрішньо переміщена особа. Вказала, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось, відносини погіршились. У сторін різні світогляди та різне бачення подальшого сімейного майбутнього. Сторони не ведуть спільне господарство з січня місяця 2020 р. Позивач не має наміру миритись. Просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер та примирення неможливе. Також просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 7 000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, оскільки є інвалідом 1 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 12.05.2020 р. з діагнозом - міастенія, генералізована важка форма, серопозитивний варіант, неповна компенсація на фоні введення антихолінестеразних препаратів, що постійно потребує лікування в розмірі близько 6 8 тисяч грн. щомісячно. Крім того зазначає, що за час шлюбу в якості спільного майна подружжя набули з відповідачем депозитні вклади, що оформлялись на ім`я чоловіка, а саме вклад «Мій депозитний Пенсійний» строковий на 12 місяців від 05.09.2019 року рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код відділення /351823/000487/060487) у сумі 10 000 грн; вклад «Стандарт» 5 місяців на підставі Договору № SAMDNWFD500 від 07.11.2019 р. укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 в розмірі 10 000 грн. Відтак, на підставі ст. 70 СК України, просить визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код відділення /351823/000487/060487) на підставі Договору № 1 вклад «Мій депозитний Пенсійний» строковий на 12 місяців від 05.09.2019 року, укладеному між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 ; та грошові кошти в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 в Ізюмському відділенні Харківського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» на підставі Договору № SAMDNWFD500 від 07.11.2019 р. вклад «Стандарт» 5 місяців, укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на Ѕ грошових коштів в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , та на Ѕ грошових коштів розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 . Стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 10 000 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.09.2020 року суддею Дзеньдзюрою С.М. провадження у справі відкрито.

Ухвалою від 19.10.2021 р. закінчено підготовче провадження і призначено матеріали справи до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги просила задоволити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Позов просив задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутності сторін, за наявних у матеріалах справи доказів, та у відповідності до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, з постановленням заочного рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2002 р. і від шлюбу мають двох повнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем і збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу на ім`я відповідача були оформлені депозитні вклади, а саме: вклад «Мій депозитний Пенсійний» строковий на 12 місяців від 05.09.2019 року на підставі Договору № 1, укладеному між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код відділення /351823/000487/060487) з коштами в розмірі 10 000 грн.; та вклад «Стандарт» 5 місяців на підставі Договору № SAMDNWFD500 від 07.11.2019 р., укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 в Ізюмському відділенні Харківського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» з коштами в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч.3 ст.368 ЦК України теж передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи суми грошових коштів, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 в якості депозитних вкладів, за час перебування його у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , суд приходить до переконання, що вказані грошові вклади на банківських рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак за ОСОБА_1 слід визнати право особистої власності на Ѕ грошових коштів в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , та на Ѕ грошових коштів розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 . При цьому з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

В частині стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що така позовна вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2, 3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої чи третьої групи.

Частиною 4 ст. 75 СК України передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2002 р., який був зареєстрований у Виконкомі Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис № 44

Позивач ОСОБА_1 на даний час не працює, з 01.09.2019 року знаходиться на обліку в Залізничному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова в Львівській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію по інвалідності І групи загального захворювання в розмірі близько 2 100 грн., щомісяця.

Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 08 лютого 2012 року серія 10 ААБ № 041921 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом І групи безстроково та потребує постійного стороннього догляду.

Виписками із медичних карт стаціонарного хворого підтверджується, що ОСОБА_1 щорічно потребує стаціонарного лікування, консультацій лікарів, прийому медичних препаратів.

Тобто позивач є непрацездатною особою, інвалідність нею отримана під час перебування у шлюбі з відповідачем, а тому в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України є непрацездатною дружиною.

Відповідач в свою чергу зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інвалідом не є, але є пенсіонером та отримує пенсію за віком, та, як було встановлено судом має ряд відкритих депозитних рахунків № UA9213621 та № 4072, тобто має стабільний дохід, інших утриманців не має, тяжкими хронічними захворюваннями не страждає, стягнення по виконавчим листам з нього не проводяться.

Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, а відповідач, може і зобов`язаний утримувати свою колишню дружину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище позивача, наявності в неї захворювання, та необхідності постійного медикаментозного лікування; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших утриманців, та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошові сумі в розмірі 7 000 грн. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду.

Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 75, 76, 80, 110, 112, 192 СК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області 27 червня 2002 р., актовий запис № 44.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ), аліменти на її утримання у твердій грошові сумі в розмірі 7 000 грн. щомісячно, з проведенням індексації відповідно до Закону, починаючи з 07 вересня 2020 року, безстроково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код відділення /351823/000487/060487) на підставі Договору № 1 вклад «Мій депозитний Пенсійний» строковий на 12 місяців від 05.09.2019 року, укладеному між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 в Ізюмському відділенні Харківського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» на підставі Договору № SAMDNWFD500 від 07.11.2019 р. вклад «Стандарт» 5 місяців, укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на Ѕ грошових коштів в розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у Філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» (код відділення /351823/000487/060487) на підставі Договору № 1 вклад «Мій депозитний Пенсійний» строковий на 12 місяців від 05.09.2019 року, укладеному між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на Ѕ грошових коштів розмірі 10 000 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 в Ізюмському відділенні Харківського ГРУ АТ КБ «Приватбанк» на підставі Договору № SAMDNWFD500 від 07.11.2019 р. вклад «Стандарт» 5 місяців, укладеному між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2 522 грн. 40 коп. судового збору.

Дане рішення в частині сплати аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах сплати аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено: 29.11.2021 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.