Справа №295/6189/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

09.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретарів судового засідання Зарудяної Л.П., Бугайчук А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом, поданим представником позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокатом Томашевською Оксаною Анатоліївною, до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

19.05.2021 року адвокат Томашевська О.А. звернулась до суду з позовом в інтересах позивачів, в якому просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовано тим, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2005 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Відповідач для власників є сторонньою людиною, перебував у дружніх відносинах з позивачем ОСОБА_2 , за вказаною адресою взагалі не проживав з моменту реєстрації. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права власності належним їм майном.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 24.05.2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10-00 год. 07 липня 2021 року.

У судове засідання 07.07.2021 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 36).

Від представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Томашевської О.А. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем його проживання, проте повернулась не врученою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігнання» (а.с. 41-42).

Водночас, від відповідача ОСОБА_4 було подано заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, проти позову не заперечує (а.с. 38).

При цьому, на заяві відсутня відмітка про те, що при її подачі була посвідчена особа, яка її подавала, заява була залишена в скриньці для прийому вхідної кореспонденції. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заява, яка надійшла від імені відповідача, за формою та змістом ідентична першому аркушу позовної заяви, копію якої відповідач не отримав, оскільки вона повернулась на адресу суду не врученою.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 43 ЦПК, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Таким чином, суд ставить під сумнів подачу заяви про визнання позову особисто позивачем.

Керуючись п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України та беручи до уваги наведені вище обставини, судом ухвалено визнати обов`язковою явку відповідача ОСОБА_4 в судове засідання для надання особистих пояснень, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 10-00 год. 05.08.2021 року (а.с. 43).

05.08.2021 року сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача отримала судову повістку про виклик до суду особисто, судові повістки про виклик позивачі не отримали, поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (48-53). Судове засідання відкладено до 23.09.2021 року, про що сторонам направлені відповідні судові повістки про виклик до суду, тобто за правилами ч. 1 ст. 128 ЦПК України, їх явка до суду була обов`язковою (а.с. 56-60).

23.09.2021 року сторони в судове засідання не з`явились втретє.

23.09.2021 року на електронну пошту суду від імені представника позивачів ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання (а.с. 71-72).

Від позивачів та відповідача повернулась не врученою кореспонденція суду, з відміткою на довідці пошти щодо причин повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 61-70).

За вказаних обставин, у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та за заявою представника позивачів, судове засідання відкладено до 09.11.2021 року.

У судове засідання, яке було призначено на 09.11.2021 року, учасники судового розгляду не з`явились вчетверте поспіль, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача отримала судову повістку про виклик особисто (а.с. 79).

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, національне законодавство, що підлягає застосуванню, та мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Основними засадами цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно зі ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами 1, 2, 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2020 року по справі № 658/1141/18, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі та їх представник неодноразово належним чином повідомлялись про необхідність з`явитись в судове засідання для вирішення спору, проте жодного разу за викликом до суду не з`явились ні самі позивачі, ні їх представник.

Дійсно, 05.08.2021 року від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі.

Системний аналіз норм ЦПК України дає підстави суду стверджувати, що справа може бути вирішена без участі позивача або його представника за заявою про проведення судового засідання без його участі, лише у разі, якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В даній справі, дослідивши її матеріали, суд дійшов висновку про неможливість вирішення спору без участі сторін, оскільки до позовної заяви не долучені належні і достатні докази, які підтверджують обставини, викладені в позові і підтверджують зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 станом на день звернення до суду. Зі змісту фотокопії договору купівлі-продажу, приєднаного до позову, вбачається, що позивачі набули право власності на 2/3 ідеальної частини житлового будинку по АДРЕСА_3 , матеріали справи не містять відомостей про те, хто є власником ще 1/3 частини будинку, що унеможливлює залучення до участі в справі всіх осіб, права яких можуть бути порушені за наслідками вирішення спору. В той же час, позивачі в позові вказують, що вони є власниками не 2/3 частин будинку, а власниками квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку, що документами, долученими до позову, не підтверджується.

За правилами ч. 1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Не дивлячись на те, що суд неодноразово направляв позивачам та їх представнику судові повістки про виклик до суду, навіть після подачі представником заяви про проведення судового засідання без їх участі, що згідно з ч. 1 ст. 128 ЦПК України свідчить про те, що явка до суду є обов`язковою, жоден з учасників в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Крім того, суд поставив під сумнів подання відповідачем заяви про визнання позову. Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у разі, якщо відповідач визнає позовні вимоги і не заперечує проти задоволення позову, він має можливість самостійно знятись в реєстрації в позасудовому порядку.

Таким чином, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, з огляду на те, що позивачі та їх представник не з`явились в судове засідання чотири рази поспіль, про судові засідання повідомлялись належним чином, їх неявка перешкоджає розгляду справи, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 44, 223, 131, 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачам, що вони не позбавлені права повторно звернутися до суду після усунення причин, які стали підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Стрілецька