Справа № 137/1060/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" листопада 2021 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2021 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за даною адресою також зареєстрований, але з 2014 року не проживає відповідач у справі - ОСОБА_2 .

Оскільки відповідач не знятий з реєстраційного обліку, тому представник позивача змушений звернутися до суду за захистом прав ОСОБА_1, оскільки надалі це надасть останній можливість розпоряджатись своїм майном.

Таким чином просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася подавши через канцелярію суду заяву (а.с. 22), відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутність позивача та її представника. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25, 28).

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про право власності (а.с. 5) ОСОБА_1 зазначена власником будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 725 від 09.09.2021 (а.с. 6) ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає з 14.06.2014 року.

Згідно п. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові ВСУ від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 вказано, що відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач фактично відсутній за місцем реєстрації з 2014 року, однак і на далі зареєстрований за вказаною адресою, тим самим створюючи перешкоди законному власнику в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючи правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 29.01.2013 Літинським РС УДМС України в Вінницькій області, РНОКПП № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), 908(дев`ятсот вісім) грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.