Справа № 752/7648/19
Провадження № 2/752/917/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним,

встановив

12.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним до АТ «Альфа-банк».

17.04.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

29.01.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 09.02.2008 року між ним та АТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 490057012 про надання споживчого кредиту у сумі 17 524, 75 дол. США на придбання транспортного засобу. Однак, на його думку, укладений договір порушує його права, як споживача, з наступних підстав. АТ «Альфа-банк» порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлено комісії за кредитом на користь банку та платежі на користь третіх осіб, а також передбачено умову про можливість розгляду спорів за зазначеним вище договором третейським судом, що суперечить положенням Закону України «Про третейські суди». Вважає, що умови договору суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності. Просив визнати недійсними п. п. 2.9, 2.10, 11 кредитного договору № 490057012 від 09.02.2008 року з моменту його укладення.

У судовому засіданні позивач відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач АТ «Альфа-банк» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, просили розглядати справу за їх відсутності.

Врахувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що 09.02.2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-банк» було укладено кредитний договір № 490057012 про надання споживчого кредиту у сумі 17 524, 75 дол. США на придбання транспортного засобу.

Відповідно до змісту п.п. 2.9, 2.10, 11 зазначеного кредитного договору: комісійна винагорода за перерахування коштів продавцю та страховику становить 885, 00 грн.; комісія за дії банку, які вчиняються на користь позичальника за сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором 0 % від суми кредиту, що становить 0, 00 грн.; судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв`язку з цим договором, в тому числі, розгляд та вирішення спорів, що виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків, недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійнодіючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням даного договору, сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в зв`язку з договором. Сторони домовилися, що якщо одна із сторін письмово не наполягає на іншому, то розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними, зокрема, п.п. 2.9, 2.10 кредитного договору № 490057012 від 09.02.2008 року, ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 та зазначає, що відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Доводи позивача про встановлення комісії за кредитом на користь банку та платежів на користь третіх осіб, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, як видно зі змісту кредитного договору комісію у розмірі 885, 00 грн. було встановлено не на власну користь, а за перерахування коштів на користь продавця та страховика, а комісія за дії банку, які вчиняються на користь позичальника за сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором 0 % від суми кредиту, що становить 0, 00 грн.

З огляду на викладене вище у діях банку відсутнє порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року.

Щодо п. 11 зазначеного кредитного договору, а саме можливість вирішення спорів третейським судом, слід зазначити наступне. Кредитний договір № 490057012, п. 11 якого просить визнати недійним ОСОБА_1 з моменту його укладення, укладено між сторонами 09.02.2008 року.

Позивач, в обґрунтування вимог про визнання недійним цього пункту посилається на п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», а саме: третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Однак, зазначеним пунктом Закон України «Про Третейські суди» доповнено лише 03.02.2011 року, в той час, як кредитним договір укладено 09.02.2008 року.

ОСОБА_1 просить визнати недійсним п. 11 кредитного договору № 490057012 від 09.02.2008 року з моменту його укладення, однак станом на день підписання кредитного договору, оспорюваний пункт не суперечив вимогам законодавства України, зокрема і положенням Закону України «Про третейські суди», а тому вимоги позивача у цій частині також не можуть бути задоволені судом.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Альфа-банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним, не підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про третейські суди», ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-банк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору частково недійсним, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк