УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську Луганської області клопотання управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

ВСТАНОВИВ:

Управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету звернулось до Лисичанського міського суду Луганської області з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

З поданого клопотання вбачається, що 27.06.2019 судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету заборгованості щодо витрат на утримання дитини, яка перебуває на державному забезпеченні в розмірі 1905,24 рублів.

Дане рішення набрало законної сили 23.07.2019 року та судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь у справі виданий виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1905,24 рублів.

До теперішнього часу зазначене рішення ОСОБА_1 не виконувалося.

На підставі викладеного у клопотанні ставиться питання про надання дозволу на примусове виконання рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь відносно ОСОБА_1 на користь управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету заборгованості щодо витрат на утримання дитини, яка перебуває на державному забезпеченні в розмірі 1905,24 рублів.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала до суду письмові пояснення, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 2011 року з неї вже стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 , 2006 р.н., на утриманні має також дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з рішенням суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 27.06.2019 року з ОСОБА_1 , яка мешкає на території України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 стягнуто на користь управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету заборгованості щодо витрат на утримання дитини, яка перебуває на державному забезпеченні в розмірі 1905,24 рублів.

Вказане рішення набрало законної сили 23.07.2019 року.

Згідно з довідкою виконавчий лист Мінського району Мінської області Республіки Білорусь про стягнення з ОСОБА_1 пред`явлено до виконання на території Республіки Білорусь.

На 21.12.2021 року заборгованість не стягнута, боржник мешкає на території іноземної держави в республіки Україна.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.09.2017 року, виданим територіального відділу ЗАГС Ленінського району м. Пензи Управління ЗАГС Пензинської області Російської Федерації ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №1167. Батьком записаний ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_6 .

Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області №2-2141/2011 від 24.10.2011 року позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Передати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під опіку органам опіки та піклування до встановлення опіки над нею. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженки м. Лисичанська Луганської області аліменти на користь особи або установи. На утриманні якої де буде виховуватися дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на її утримання у розмірі ј частини всіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. починаючи з 03.10.2011 року до її повноліття.

Рішення набрало законної сили 04.11.2011 року.

Згідно з довідкою №42868/18.6-74 від 22.11.2021 р., наданою Лисичанським відділом державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошман Олена Вацлавівна, згідно з матеріалами виконавчого провадження №30567919 відкрито 05.01.2012 за виконавчим листом №2-2141 від 24.11.2011 стягнення аліментів станом на 01.11.2021 наявна заборгованість зі сплати аліментів становить 156921,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР.

Відповідно до статті 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що умови, передбачені Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, дотримані, а клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим ст. 53 Конвенції та ст. 466 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 ЦПК України наведено перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, серед яких пунктом 4 визначено, що у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді.

За таких обставин, враховуючи, що є раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання, суд вважає, що клопотання управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 258-260, 462, 467-469 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання управління з освіти Мінського районного виконавчого комітету про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю. О. Калмикова