Справа № 148/2197/20
Провадження №2-о/148/1/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 січня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, за участі: заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - ОСОБА_2 , заінтересованої особи - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника, від імені та в інтересах заявника, звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з вересня 2020 року шлюбні відносини заявника з ОСОБА_3 припинені. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 , 2007 року народження. Останнім часом заявник та дитина потерпають від психологічного та фізичного домашнього насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 . Це погрози різного характеру, застосування фізичного насильства, залякування, приниження, образи нецензурними словами, ляпаси, стусани, штовхання, кидання предметами побуту, вчинення сварок з незначних приводів.

Заявник через такі дії колишнього чоловіка неодноразово зверталася з заявами до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Незважаючи на заходи адміністративного впливу, ОСОБА_3 своєї поведінки не змінює, тому спільне проживання з ним в одному будинку є нестерпним, що змушує заявника звернутися до суду з даною заявою.

Також за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться будинок, у якому проживав ОСОБА_3 , який йому дістався у спадок від батьків. Тобто, у разі задоволення заяви про видачу обмежувального припису, він має де жити, зокрема, у своїх батьків в с. Холодівка, де він і проживає в даний час.

Просить суд видати обмежувальний припис про заборону кривднику перебувати в місці спільного проживання строком на шість місяців.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини. Заявник пояснила суду, що вона з ОСОБА_3 разом за однією адресою не проживають, але ОСОБА_3 деколи приїздить до дітей. Були випадки, що вона викликала поліцію до нього.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Зазначив, що він з заявником не проживає, а проживає у своїх батьків у с. Холодівка. Насильства психологічного чи фізіологічного характеру щодо заявника він не вчиняв.

Заслухавши заявника, його представника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 22.04.2017 Тульчинським РС УДМС (а.с. 4), місце реєстрації заявника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 08.03.2017 (а.с. 5), заявник та ОСОБА_3 з 08.03.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06.12.2007 (а.с. 6).

В матеріалах заяви наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення від 18.09.2020, складеного щодо ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП (а.с. 8). У даному протоколі зазначено, що 18.09.2020 о 14:50 год. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з ОСОБА_1 .

Також, представником заявника додано копії письмових пояснень (а.с. 7, 9, 11-12), копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 10).

Відповідно до витребуваних судом матеріалів звернення ОСОБА_1 до Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, звернення заявника розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян", КУпАП, оскільки ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_3 не виявлено. Відповідно до даних звернень, ОСОБА_1 18.09.2020 та 02.10.2020 зверталася з заявами з приводу вчинення ОСОБА_3 сварок із нею.

Згідно довідки Тульчинської міської ради № 6 від 21.01.2021 (а.с. 56) ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено главою 13 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя.

Пункти 3 та 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають поняття домашнього та економічного насильства.

Так, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 5, 6, 7, 8, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, наданих заявником письмових доказів не достатньо для визнання ОСОБА_3 кривдником, тобто особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Матеріали справи містять лише докази притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. В той час як доказів визнання його винним у скоєних правопорушеннях матеріали справи не містять.

Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , заповнена працівником поліції з ОСОБА_1 (а.с. 10, 48-49), не містить будь-якого рівня небезпеки у діях ОСОБА_3 .

Окрім того, доказів спільного проживання заявника та ОСОБА_3 , на яке посилається представник заявника у прохальній частині заяви про видачу обмежувального припису, матеріали справи не містять. Заявник проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, в судовому засіданні не підтверджено належними доказами, що заявник є особою, постраждалою від домашнього насильства, а ОСОБА_3 - кравдником, а тому підстав для застосування до останнього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, до яких належить обмежувальний припис, не має.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 76, 81, 265, 350-1, 350-2 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.01.2021.

Суддя: