ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5137/21Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/1025/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участі секретаря Стецюк М.А.

та сторін представника апелянта Стукало М.С.; позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/5137/21 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2021 року, ухваленого суддею Позняк В.М., повний текст рішення виготовлено 26 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області про стягнення 26778 грн матеріального збитку за пошкодження транспортного засобу та 180000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2021 року за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у кримінальному провадженні № 0000244 від 03.05.2017 року, слідчим СУГУНП в Тернопільській області Підлужним І.M. за адресою м. Тернопіль вул. В. Великого проведено обшук його автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час обшуку автомобіль оглянуто, опечатано бірками з підписами усіх учасників та складено протокол обшуку. Слідчий Підлужний І.М. звернувся, з клопотанням про арешт майна до Тернопільського міськрайонного суду, в якому під пунктом № 19 зазначив автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , як вилучене під час обшуку майно. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2018 року у справі № 607/628/17 накладено арешт на автомобіль. 13.01.2018 року слідчий Підлужний І.М. направляє автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 для подальшого зберігання начальникові УЛТМТЗГУНП в Тернопільській області. За ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.01.2018 року у справі № 607/810/18 слідчий Підлужний І.М. 18.01.2018 року, за адресою м. Тернопіль вул. В. Великого 7 (місце обшуку) знову проводить огляд його автомобіля. Під час обшуку та вилучення 10.01.2018 року та під час огляду 18.01.2018 року у протоколах відсутня інформація щодо виявлених пошкоджень автомобіля. Не виявлено будь-яких пошкоджень автомобіля і під час поміщення його на спец майданчик.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2018 року скасовано арешт, який накладений на автомобіль в частині заборони володіння та використання ним, а ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2019 року суд ухвалив змінити порядок виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року та повернути за вказаною ухвалою автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , залишивши в силі заборону на його відчуження та розпорядження ним. 05.06.2019 року, прибувши за адресою м. Тернопіль вул. Галицька, 40, позивач виявив на своєму автомобілі марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , декілька пошкоджень, в тому числі і у вигляді тріщин вітрового скла, що унеможливлює використання автомобіля за призначенням.

Вартість пошкоджень на його замовлення оцінено суб`єктом оціночної діяльності становить 26778,72 грн, яку й просив стягнути з відповідачів.

Крім того, стверджує, що таким пошкодженням його майна було завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 180000 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 26778,72 грн. збитків завданих пошкодженням автомобіля, 1000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1475 грн. судових витрат щодо складання звіту про оцінку транспортного засобу.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Тернопільській області просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2021 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки не базуються на фактичних обставинах справи, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відсутність інформації у відповідних протоколах щодо виявлення пошкодження автомобіля жодним чином не спростовує наявність цих пошкоджень на час обшуку, оскільки автомобіль оглядався та обшукувався з метою виявлення знаряддя злочину, а не з метою встановлення його технічного стану та фіксації механічних пошкоджень. Метою огляду та обшуку спірного автомобіля не було встановлення його зовнішніх ушкоджень.

З метою отримання відеозапису фіксації даних слідчих дій, ГУНП заявило суду 23.06.2021 клопотання про витребуваний доказів відеозапису огляду автомобіля 18.01.2018 року, однак було відхилено. Разом з тим розуміючи, що жодних пошкоджень ГУНП спірному автомобілю не завдало та усвідомлюючи, що на даному відео можуть міститися докази пошкодження автомобіля в більш ранні строки, що доводить відсутність вини ГУНП, представником відповідача вказане відео було отримане з обласної прокуратури. Як і очікувало ГУНП, на вказаному відео огляду автомобіля на тому самому місці, що і на фото таблицях, долучених позивачем до позову та виконаних без участі ГУПН 05.06.2019 року, автомобіль на момент його огляду 18.01.2018 року вже був пошкоджений і вини ГУНП в пошкодженні автомобіля немає.

Вказані дії суду свідчать про його упередження при розгляді справи та надання переваги доводами позивача і відхилення будь-яких доводів та доказів відповідача, що суперечить ст. ст. 12, 83, 89 ЦПК України.

Разом з тим, при необов`язковості вини органів державної влади обов`язковим залишається доведення незаконності дій відповідача. Однак судом незаконність дій ГУНП не доведена, оскільки всі дії ГУНП відповідали закону, а деякі недоліки у роботі окремих посадових осіб не є доказом незаконності дій ГУНП, що спричинили пошкодження автомобіля.

При ухваленні рішення щодо моральної шкоди суд вказав, що факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права. Оскільки судом факт порушення прав позивача жодним чином не доведений, відшкодування позивачу моральної шкоди також є безпідставним.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ГУНП в Тернопільської області у якому зазначив, що апеляційна скарга не містить жодних пояснень щодо опечатування автомобіля бірками з підписами слідчого, власника, понятих та захисника.

Долучені до позовної заяви процесуальні документи беззаперечно доводять, що вилучення автомобіля відбулося 10.01.2018 року, тому є всі підстав вважати твердження апелянта про те, що автомобіль нібито було вилучено 18.01.2018 року, є нічим іншим, як спробою представника ГУНП в Тернопільській області ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи з метою уникнення відповідальності.

Відсутність будь-яких документів які підтверджують факт залучення евакуатора для переміщення автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 на арешт майданчик та дата доставлення даного автомобіля на майданчик по вул. Галицькій, 40 у м. Тернопіль, а саме 21.01.2018 року, і дали йому підстави для звернення із заявою про злочин, за результатом якої було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 03.07.2019 року.

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000121 від 03.07.2019 року здійснюється щодо незаконних дій з майном на яке накладено арешт посадових осіб ГУНП в Тернопільській області в період починаючи з часу вилучення автомобіля, тобто з 10.01.2018 року та по 21.01.2018 року, дати доставлення автомобіля на арешт майданчик.

Тому, твердження апелянта про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 03.07.2019 року здійснюється щодо пошкодження автомобіля, який перебував на арешт майданчику не відповідає дійсності.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає на огляд автомобіля аварійним комісаром не запросили представника відповідача. Таке твердження апелянта не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Огляд проведено на спецмайданчику по вул. Галицька, 40, що підтверджується звітом та не спростовується апелянтом, тому такі твердження про відсутність представника відповідача на спецмайданчику, потрапити на який без його присутності не є можливим, є безпідставними. Те, що представник відповідача був присутній на місці оцінки автомобіля, однак відмовився підписувати відповідні документи, також підтверджується матеріалами

Окрім того, у розпорядженні відповідача є розписка про отримання ОСОБА_1 автомобіля в якій зазначено про те, що автомобіль він отримав з пошкодженнями, які зафіксовані експертом.

У судовому засіданні представник ГУНП в Тернопільської області Стукало М.С. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу ГУНП в Тернопільської області не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник ГУ ДКС України у Тернопільській області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення справи не поступило.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 2013 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2017 року у справі № 607/16993/17 слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужним І.М. 10 січня 2018 року проведено обшук автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 , який після обшуку опечатано бирками з підписами слідчого, власника, понятих та захисника (т. 1 а.с. 19-20).

12 січня 2018 року слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужний І.М. звернувся до слідчого суді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 , 10 січня 2018 року, в якому просив накласти арешт, серед іншого, на вилучене майно - автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 31-34).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2018 року у справі № 607/628/17 слідчий суддя ухвалив накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку автомобіля проведеного 10 січня 2018 року, серед іншого, на вилучене майно - автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 35-38).

Відповідно до листа від 13 січня 2018 року № 8111/9/6-2018 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужний І.М. передав начальнику управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для подальшого зберігання речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 ..

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2018 року у справі № 607/810/18, 18 січня 2018 року проведено огляд автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого автомобіль за допомогою евакуатора переміщається на арешт майданчик ГУНП в Тернопільській області, за адресою: місто Тернопіль, вулиця Глінки (т. 1 а.с. 49-52).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужного І.М. від 12 січня 2018 року визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000244 від 03.05.2017 року автомобіль марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 . (т. 1 а.с. 43-45)

Відповідно до листів начальника ГУНП в Тернопільській області від 11.07.2019 року та від 21.11.2019 року ОСОБА_1 у відповідь на його звернення, повідомлено, що у наявних в ГУНП документах не зафіксовано способу доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик по вул. Галицька, 40 в місті Тернополі. Автомобіль «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 було безкоштовно доставлено на майданчик, документів на відшкодування вартості доставки в ГУНП в Тернопільській області не надходило (т. 1 а.с. 55, 71).

Згідно Положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, яке затверджене наказом начальника ГУНП від 23.03.2017 року № 819, спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів розташований у місті Тернопіль по вул. Галицька 40, призначений для тимчасового зберігання т/з, які використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, були об`єктом кримінально-протиправних дій, чи набуті кримінально-протиправним шляхом (п.п. 1.1., 1.2). Умовою зберігання транспортних засобів повинно бути забезпечення збереження їх істотних властивостей. Забороняється зберігання на спеціальному майданчику транспортних засобів в умовах, що можуть призвести до їх нищення чи псування (п. 1.4). На спеціальному майданчику складається акт огляду транспортного засобу за формою визначеною наказом МВС у двох примірниках, один з яких передається відповідальній особі, або іншому власникові (володільцю) транспортного засобу за його вимогою (п. 2.4). Відповідальна особа під час прийняття для зберігання транспортного засобу на спеціальний майданчик перевіряє відповідність даних в протоколі у якому зафіксовано факт його вилучення та в акті огляду транспортного засобу, фактичному стану транспортного засобу, після чого здійснює фотографування транспортного засобу (усі видимі пошкодження, салон автомобіля та інші особливі ознаки чи предмети, що знаходяться в транспортному засобі. Фотоілюстрації зберігаються відповідальною особою у спеціальній накопичувальній справі (п. 2.11).

За наслідками службового розслідування щодо порушень вимог положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, складено висновок від 16.08.2019 року, яким зафіксовано факт неналежного оформлення документів під час прийняття автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з НОМЕР_1 , ведення книги обліку та накопичувальної справи (т. 1 а.с. 123-127).

Слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування об`єднаних матеріалів кримінального провадження № 0000121 від 03.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 388 КК України по факту перевищення влади або службових повноважень працівниками прокуратури Тернопільської області щодо невиконання вимог ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2019 року про зобов`язання службових осіб прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 24.04.2019 року (працівники Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не виконують ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2018 року про повернення автомобіля марки «Тойота РАВ-4», д.н.з. НОМЕР_1 ).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року слідчий суддя ухвалив скасувати арешт, який накладений на автомобіль марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , в тому числі ключі від вказаного автомобіля, який на праві власності належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в частині заборони володіння та використання ним та повернути його ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2019 року суд ухвалив змінити порядок виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року та повернути за вказаною ухвалою автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , залишивши в силі заборону на його відчуження та розпорядження ним.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 проведеного аварійним комісаром ОСОБА_3 на арешт майданчику по АДРЕСА_2 05.06.2019 року, було виявлено пошкодження автомобіля: тріщина в центральній частині вітрового скла, вм`ятина в центральній частині переднього правого крила, облицювання бампера потертості лакофарбового покриття в правій частині (т. 1 а.с.79).

Як видно зі звіту про оцінку даного автомобіля від 05 червня 2019 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 з метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження становить 26778,72 грн (т. 1 а.с. 72-88).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна особа має право отримати справедливу сатисфакцію у разі порушення її прав.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Цими нормами визначається обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки належний позивачу транспортний засіб Toyota моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 , зберігався на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Галицька, 40 в місті Тернополі ГУНП у Тернопільській області, з вини працівника поліції не складено протокол щодо огляду автомобіля і відображення наявності чи відсутності пошкоджень, тобто не дотримано вимог п. 2.4, 2.11 вище згаданого Положення, а тому саме на ГУНП у Тернопільській області покладено обов`язок відповідати за схоронність та повернення транспортного засобу позивачу у стані та комплектації, в якій він вилучався на стоянку територіального органу Національної поліції та Державна казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету України на підставі рішення суду.

Відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок, яких особі було заподіяно шкоду.

Вищенаведене також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 740/2921/16-ц (провадження № 61-3002св18) та постанові від 15 березня 2019 року у справі № 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18).

Як видно із протоколу огляду транспортного засобу марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , проведеного аварійним комісаром ОСОБА_3 на арешт майданчику по вулиці Галицькій, 40 в місті Тернополі 05 червня 2021 року, експертом були виявлені пошкодження автомобіля, а саме: тріщина в центральній частині вітрового скла, вм`ятина в центральній частині переднього правого крила, облицювання бампера потертості лакофарбового покриття в правій частині.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У разі наявності будь-яких видимих пошкоджень автомобіля, у відповідності до пункту 2.11 Положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, яке затверджене наказом начальника ГУНП від 23.03.20217 року № 819, повинні бути зафіксовані відповідальною особою під час прийняття для зберігання транспортного засобу на спеціальний майданчик актом огляду та фотографуванням усіх видимих пошкоджень.

Отже, спірні пошкодження автомобіля не зафіксовані ні в протоколі обшуку від 10.01.2018 року (а.с. 21-30), ні в протоколі огляду від 18.01.2018 року (а.с. 51-52), що й не заперечувалось представником апелянта в апеляційній інстанції, а тому диск на якому нібито міститься відеозапис огляду автомобіля від 18.01.2018 року є неналежним електронним доказом, що не стосується предмету доказування (ст/ 77 ЦПК України).

Спірний автомобіль набув статусу тимчасово вилученого майна з 10.01.2018 року, а не 18.01.2018 року.

Про допущення посадовими особами ГУНП у Тернопільській області під час проведення огляду і поміщення спірного транспортного засобу на спецмайданчик свідчить проведене ДВБ НПУ службове розслідування, яким підтверджено даний факт, однак, враховуючи те, що з дня вчинення минуло більше шести місяців дисциплінарне стягнення не може застосовуватись (а.с. 181), що й не заперечила представник апелянта.

Як видно із звіту про оцінку автомобіля марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 від 05 червня 2019 року проведений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу його пошкодженням становить 26778,72 грн.

Стаття 1173 ЦК України - шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на орган державної влади, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю яким завдана шкоду, а на державу Україну.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказаний розмір шкоди жодними доказами сторона відповідача не спростувала, клопотань про призначення експертизи заявлено не було, а тому підставно стягнув із відповідача 26778,72 грн. матеріальної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Не беруться до уваги також доводи апелянта про те, що при ухваленні рішення щодо моральної шкоди, суд першої інстанції вказав, що факт страждань доказування не потребує. Для суду достатньою підставою щодо присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права. Судом не доведений факт порушення прав позивача тому відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди також є безпідставним.

Враховуючи те, що працівниками ГУНП у Тернопільський області не було забезпечено належне зберігання та схоронність транспортного засобу позивача, що привело до пошкодження автомобіля та доведеністю причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про перенесення ОСОБА_1 душевних страждань та переживань, та враховуючи засади розумності та справедливості оцінив моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Відсутність обвинувального вироку чи будь-яких інших рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових осіб ГУ НП у Тернопільській області не може ставиться у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою, чим спростовуються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності протиправних дій відповідача ГУНП та наявністю причинного зв`язку із заподіяною шкодою.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що при досудовому розслідуванні Тернопільським управлінням ДБР, розташованого у м. Львові, кримінального провадження № 0000121 від 03.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 388 КК України було винесено постанову про закриття кримінального провадження, оскільки не здобуто жодних об`єктивних даних щодо неналежного вилучення та пошкодження автомобіля марки Toyota моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 працівниками Тернопільського ВП ГУНП У Тернопільській області.

Також голослівними є послання апелянта в апеляційні скарзі про те, що судом безпідставно відхилено клопотання про витребування доказів, оскільки спростовується іншими наявними та допустимими доказами.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2021 року без зміни.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на апелянта в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів