Справа № 472/1382/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заяву обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер його дід ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема увійшло право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 заповіту не залишив, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримав його батько ОСОБА_6 , як син спадкодавця. Провівши поховання батька ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим житловим будинком, зокрема прийняв на зберігання правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, технічний паспорт, крім того розпорядився домашнім майном батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Веселинове Миколаївської області помер його батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 , який належав йому на праві особистої власності, та на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_6 заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали його дружина ОСОБА_3 та діти: заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 жодної з дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не вчинив, а тому вважається таким, що відмовився від спадщини. ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном - житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_2 , де вона проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та продовжує проживати з дня відкриття спадщини по теперішній час.

Заявник також прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 . До нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом ні заявник, ні ОСОБА_3 не звертались.

Звернувшись на даний час до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований ним житловий будинок заявник отримав відмову з посиланням на те, що «з аналізу поданих документів неможливо встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_5 » .

У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом, заявник просить встановити факт прийняття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області та встановити факт прийняття ним, спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Зазначеною ухвалою, за клопотанням представника заявника, від Веселинівської державної нотаріальної контори витребувано інформацію щодо заведення та реєстрації спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області, та копію її матеріалів, ( у разі, якщо спадкова справа заводилася), а також інформацію щодо заведення та реєстрації спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, та копії її матеріалів, (у разі, якщо спадкова справа заводилася).

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просять її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснила, що вона не заперечує щодо задоволення заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер його дід ОСОБА_5 , смерть якого було зареєстровано Веселинівським райвідділом ЗАГСу, про що 27 лютого 1992 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис за № 28, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема увійшло право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , посвідчене Свідоцтвом про право власності на жилий будинок, виданим Веселинівською селищною радою 08 грудня 1988 року (а.с. 8).

ОСОБА_5 заповіту не залишив, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття спадщини, право на спадкування за законом у першу чергу отримав ОСОБА_6 , як син спадкодавця. Провівши поховання батька ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим житловим будинком, зокрема прийняв на зберігання правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, технічний паспорт на спадковий будинок, крім того розпорядився домашнім майном батька, що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 10.09.2020 року № 3271/02-12 про факт проживання в спадковому будинку заявника ОСОБА_1 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Веселинове Миколаївської області помер ОСОБА_6 , смерть якого було зареєстровано Веселинівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 11 січня 1995 року було зроблено відповідний актовий запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.14).

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 , який належав йому на праві особистої власності, та на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_6 заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали його дружина ОСОБА_3 та діти: заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Родинні відносини між заявником та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 , виданим 03 квітня 1987 року Василівською сільської радою Біляївського району Одеської області, де в графі батько зазначений ОСОБА_6 (а.с. 16).

ОСОБА_4 жодної з дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не вчинив, а тому вважається таким, що відмовився від спадщини.

ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном - житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_2 , де вона проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та продовжує проживати з дня відкриття спадщини по теперішній час. Заявник ОСОБА_1 також прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 07.12.2020 року № 05-03/3790 (а.с.11).

До нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом ні заявник, ні ОСОБА_3 не звертались.

Згідно довідки - роз`яснення завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори № 393/02-31 від 02.10.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила заявнику у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що «з аналізу поданих документів неможливо встановити факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_5 » (а.с.17).

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 20/5 від 03.03.2004, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Факт вступу в фактичне володіння спадковим майном підтверджується наявністю у заявника оригінала правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок, а саме:Свідоцтво про право власності на жилий будинок, виданим Веселинівською селищною радою 08 грудня 1988 року, який заявник прийняв на зберігання після свого батька ОСОБА_6 ..

Крім того, факт фактичного вступу заявника в управління та володіння спадковим майном підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні пояснили, що заявника знають і вказали, що в 1992 році помер ОСОБА_5 та після його смерті спадщину прийняв син ОСОБА_6 , який помер в 1995 році, та вже після його смерті спадщину прийняв заявник як син, а саме - вже проживав на час смерті діда ОСОБА_5 та проживає до цього часу в житловому будинку розташованому в АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт вступу заявника в управління або володіння спадковим майном, встановленим.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 268, 273, 293-294, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 28 січня 2021 року.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.