Справа № 504/1652/20
Провадження № 2/504/913/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельниковій В.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ІПН невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з однієї чверті до однієї восьмої частини від усіх видів доходу (заробітку) на кожну дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив суд зменшити розмір аліментів встановлених рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , щомісячно, у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 17 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , до однієї восьмої частини від усіх видів доходу (заробітку), а також за заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2007 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , щомісячно, у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 квітня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , до однієї восьмої частини від усіх видів доходу (заробітку).

Позивач на обгрунтування своїх вимог зазначив, що в теперішній час у нього з`явилась нова сім`я, він офіційно уклав шлюб, на утримання має пасинка.

Крім того, позивач стверджує, що висновком МСЕК йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отримання при захисті Батьківщини.

Крім того, заявник стверджує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, ОСОБА_7 , 1950 р.н., та ОСОБА_8 , 1956 р.н.

За твердженням позивача його мати важко хворіє.

Зокрема, мати - ОСОБА_8 має цукровий діабет ІІ типу, гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, має підтверджене онкозахворювання, та потребує постійного догляду та лікування.

Заявник стверджує, що він не має свого власного житла, винаймає квартиру у смт. Саврань, що тягне за собою значні витрати по оплаті оренди квартири, перебуває на квартирному обліку у ВЧ А 1559 Балтського гарнізону.

Наказом Командувача Сухопутних військ ЗС України від 26.02.2020 року № 82 він звільнений у запас з військової служби за станом здоров`я.

Позивач стверджує, що в теперішній час він перебуває на обліку в ПФУ, отримує пенсійну допомогу внаслідок інвалідності ІІ групи.

На цій підставі позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей до розміру однієї восьмої частини на кожну дитину.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року відкрито спрощене провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву від 10.06.2020 року про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у лютому 2021 року подала відзив на позовну заяву.

Так, відповідачка у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі з наступних підстав:

Відповідачка стверджує, що позивач безпідставно просить зменшити розмір аліментів посилаючись на те, що утримує дружину ОСОБА_9 та пасинка ОСОБА_10 , і просить суд врахувати при цьому правову позицію ВС КЦ у справі № 565/2071/19 від 16.09.2020 року.

Крім того, відповідачка стверджує, що ОСОБА_1 в теперішній час працевлаштований, працює у Савранському районному центрі комплектування та надання соціальної підтримки, отримує пенсію внаслідок інвалідності, тобто його соціальний та матеріальний стан значно не змінився, стан здоров`я не погіршився аж до того ступеня, який би дав можливість зменшити розмір аліментів.

Відповідачка вважає безпідставними доводи позивача про необхідність постійної допомоги хворій матері позивача.

На не доведення позивачем погіршення свого майнового стану відповідач вказує на те, що відповідно до декларації поданої НАЗК позивач задекларував одну квартиру, дві земельні ділянки площею 35150 кв.м, та доходи за рік у розмірі 385330 грн., що на місяць становить приблизно 32000 грн.

Крім того, відповідач стверджує, що позивач не приймає участі в додатковому утриманні дітей, яких фактично вона сама виховує, і діти потребують лікування.

Відповідачка сповіщена про дату, час та місце проведення судового засідання (поштове повідомлення 842), в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі.

Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною четвертою статті 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , щомісячно, у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 17 вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2007 року з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , щомісячно, у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 квітня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач 15.10.2015 року уклав шлюб з ОСОБА_9 , що встановлено зі змісту свідоцтва про шлюб від 15.10.2015 року серії НОМЕР_2 .

На утриманні ОСОБА_1 перебуває дружина та її син- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що встановлено зі змісту довідки Савранської селищної ради Одеської області № 897 від 12.05.2020 року.

Висновком МСЕК від 23.12.2019 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отримання при захисті Батьківщини, термін дії до 01.01.2021 року.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 14.12.2020 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отримання при захисті Батьківщини, термін дії до 01.01.2023 року.

ОСОБА_1 є пенсіонером внаслідок захворювання отриманого внаслідок війни, ІІ групи інвалідності, що вбачається зі змісту пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 03.02.2021 року.

ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у ВЧ А 1559 Балтського гарнізону з 15.04.2015 року.

Наказом Командувача Сухопутних військ ЗС України від 26.02.2020 року № 82 він звільнений у запас з військової служби за станом здоров`я.

Батьки ОСОБА_1 - мати ОСОБА_8 , батько- ОСОБА_7 є пенсіонерами.

Мати важко хворіє.

Зокрема, мати - ОСОБА_8 має цукровий діабет ІІ типу, гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, має підтверджене онкозахворювання, що перевірено судом з наданих медичних документів, та потребує постійного догляду та лікування, що підтверджено відповідною довідкою № 123/1 від 28.02.2020 року амбулаторією смт. Чорноморське Лиманського району Одеської області.

ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 16380,00 грн. на місяць, що встановлено судом зі змісту довідки про доходи № 2989 2899 7990 1614 Любашівського відділу з обслуговування громадян (сервісний центр) № 2 від 12.05.2020 року.

Відповідачка - ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу на дитину- інваліда, що встановлено зі змісту посвідчення серії НОМЕР_4 від 16.08.2010 року.

Крім того, відповідачем надано довідку від 25.10.2019 року № 490 про розмір аліментів які вона отримує від ОСОБА_1 , разом за січень- жовтень 2019 року отримано 70261,89 грн.

З матеріалів справи вбачається, що інформація про доходи відповідача в матеріалах справи відсутня, відповідачем зазначена інформація до суду надана не була, також клопотання про її витребування до суду першої інстанції не заявлялося, у зв`язку з чим вирішення питання про зменшення розміру аліментів вирішується на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Інші істотні обставини судом не встановлені.

Суд враховує, що збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є безумовною підставою для зменшення чи збільшення розміру аліментів з огляду на те, що розмір матеріального утримання дітей визначається відповідно до вимог статей 182, 183, 184 СК України, у тому числі з урахуванням доходу позивача/відповідача та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

Отже, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що на його утриманні перебуває пасинок, оскільки ця дитина має батьків, і мати дитини не позбавлена можливості звернутись до суду із позовом про стягнення з батька дитини аліментів на утримання дитини.

Суд приймає до уваги, що зміна сімейного стану позивача, зокрема одруження, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Навіть народження дитини від нового шлюбу не стане безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від попереднього шлюбу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Дружина позивача працює завідувачем ДНЗ «Веселка».

Суд приймає до уваги, що внаслідок отриманого у бойових діях захворювання позивачу надано ІІ групу інвалідності, і призначено пенсійну допомогу на цій підставі у розмірі 16380 грн.

Разом із тим, жоден доказ у цій справі не містить посилання, що позивач не має можливості за станом здоров`я працевлаштуватись.

За станом здоров`я позивач не може перебувати на військовій службі, однак це не свідчить про неможливість працевлаштування взагалі.

Суд приймає до уваги, що позивач має хвору матір, яка безумовно, потребує допомоги, однак, судом встановлено, що мати позивача і батько отримують пенсію від держави.

Витрати на лікування матері документально не підтвердженні, як і не підтверджена участь позивача у цих витратах.

Відсутність у позивача власного житла та оренда ним житла для своєї сім`ї не може бути прийнята судом як істотна обставина в розумінні ст. 192 СК України.

Посилання відповідача на декларування позивачем у 2019 року майна та доходів суд не приймає до уваги, оскільки відповідні докази сторонами не надані, а суд самостійно докази не збирає. Протилежне суперечило би принципу змагальності цивільного процесу.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані частково, і тому суд вважає, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі по одній шостій частині на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до досягнення повноліття старшою дитиною, а потім одну чверть на молодшу дитину - доньку ОСОБА_12 до досягнення повноліття.

Суд вважає, що виконання такого батьківського обов`язку ніяким чином не поставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Розмірі аліментів не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням встановленого, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони законом звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 84 ч.3, 182, ч. 1 ст. 192 СК України, ст. ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити новий, зменшений, розмір аліментів за заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_3 , уродженця Приморського краю РФ, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї шостої частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити новий, зменшений, розмір аліментів за рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_3 , уродженця Приморського краю РФ, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї шостої частини від усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили, і до 31.01.2024 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, а потім по одній чверті до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Розмірі аліментів не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні решти позову- відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко