Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/3740/20
Провадження № 2/644/18/21
18.01.2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зябрової О.Г.,

за участю секретаря Лагір А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Скородєлова С.В.,

представника відповідача адвоката Ломакіна Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу № 644/3740/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , як спільне сумісне майно придбане за час шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 10.10.1989 року та проживала з ним однією родиною до 2010 року, після чого 16.02.2010 року шлюб було розірвано на підставі спільної заяви подружжя. Під час шлюбу 22.08.1997 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу укладеному Харківською товарною біржею (Договір №Н5-202), яка є спільною власністю та зареєстрована на ОСОБА_4 01.06.2004 р. ОСОБА_3 розпорядився частиною квартири, що належала йому як спільне майно, та із своєї частки подарував 1/3 частину зазначеної квартири ОСОБА_2 на підставі договору дарування. Спільною власністю є 2/3 квартири і частка належить їй на праві власності як спільно нажите майно складає 1/2 частку квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Постановою Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 25.04.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку зазначеної квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.06.2020 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 15.07.2020 року заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено та витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .

06.08.2020 року до суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.10.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ломакін Е.В. через канцелярію суду надав заяву про застосування позовної давності, в якій просить суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності та в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності.

16.11.2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скородєлов С.В. через канцелярію суду надав заяву на заяву про застосування позовної давності, в якій просить суд не застосовувати строк позовної давності до зазначеного позову.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, також пояснила, що квартиру вони придбали з чоловіком під час шлюбу, потім шлюб був розірваний формально, вона залишалась проживати разом з чоловіком в цій самій квартирі. Чоловік подарував дочці 1/3 частину від своєї частки квартири, а не 1/3 частку від усієї квартири. Після смерті чоловіка дочка вигнала її разом із її мамою з квартири і на даний час вони змушені проживати у гуртожитку, оскільки іншого житла вона не має. Також просила виключити ОСОБА_5 зі складу відповідачів по справі, оскільки остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті сина. Відмова прийнята судом.

Представник позивача - адвокат Скородєлов С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 10.10.1989 року та проживала з ним однією родиною до 2010 року, після чого 16.02.2010 року шлюб було розірвано на підставі спільної заяви подружжя. Під час шлюбу 22.08.1997 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу укладеному Харківською товарною біржею (Договір №Н5-202), яка є спільною власністю та зареєстрована на ОСОБА_3 .. 01.06.2004 р. ОСОБА_3 розпорядився частиною квартири, що належала йому як спільне майно, та із своєї частки подарував 1/3 частину зазначеної квартири їхній дочці - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, отже, у його власності залишилась 2/6 частини квартири, а Ѕ частина цієї квартири належить позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Постановою Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 25.04.2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. Строк позовної давності при подачі позову ОСОБА_1 не порушено, оскільки початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, тобто з моменту виникнення спору між ними. ОСОБА_1 зареєстрована в спірній квартирі, фактично мешкала в ній до смерті ОСОБА_3 , спору з колишнім чоловіком ОСОБА_3 з приводу користування квартирою у неї ніколи не було, і її права по володінню та користуванню спірним майном не були порушені, про порушене право власності позивач дізналась після смерті ОСОБА_3 і відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право власності на частини спірної квартири, тобто, порушення права власності позивача відбулось 21.10.2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ломакін Е.В. просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності. В позові позивач зазначає, що з 10.10.1989 року по 16.02.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі вони придбали спірну квартиру. З даним позовом позивач звернулась 25.10.2020 року, тобто понад 10 років від часу розірвання шлюбу. Також позивач в позові зазначає, що 01.06.2004 р. ОСОБА_3 розпорядився частиною квартири, що належала йому як спільне майно, та із своєї частки подарував 1/3 частину зазначеної квартири ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору дарування. Відповідно до зазначено договору вбачається, що від імені неповнолітньої ОСОБА_2 при підписанні договору діяла ОСОБА_6 , яка на теперішній час змінила прізвище на ОСОБА_7 , тобто з 01.06.2004 року позивачу по справі було достовірно відомо про порушення її права спільної сумісної власності на спірну квартиру, та така обізнаність про порушення її права існувала й на час розірвання шлюбу. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Також адвокат зазначив, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню і по суті, оскільки 1/3 частка спірної квартири була подарована ОСОБА_2 за згодою подружжя і відповідно долі співвласників майна зменьшились.

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 10.10.1989 року по 16.02.2010 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 27.11.2019 року (а.с. 52-54) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 16.02.2010 року (а.с. 66).

Внаслідок реєстрації розірвання шлюбу позивач відновила дошлюбне прізвище та їй присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 66).

22.08.1997 року ОСОБА_3 придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною копією договору купівлі продажу нерухомості Н5-202 від 22.08.1997 року, який зареєстрований 29.08.1997 року Державним комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації №1, право власності на яку в цілому зареєстровано на ОСОБА_3 (а.с. 6).

01.06.2004 року, під час шлюбу з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 їхній неповнолітній дочці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що діяла за згодою матері ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ), що підтверджується відповідною копією договору дарування від 01.06.2004 року, договір підписано сторонами, особу сторін, їх дієздатність а також належність ОСОБА_3 відчужуваної частини квартири перевірено (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22.10.2019 року (а.с. 41).

27.11.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40).

20.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою, в якій поставила до відома державну нотаріальну контору, що квартира АДРЕСА_3 придбана ними в період шлюбу за спільні кошти та є їхньою спільною сумісною власністю. (а.с. 61).

25.04.2020 року державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліна О.М. винесла постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, в якій відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку в цілому зареєстровано на ім`я колишнього чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 69).

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 була набута подружжям під час шлюбу і належала їм на праві спільної сумісної власності.

На підставі договору дарування від 01.06.2004 року ОСОБА_3 було подаровано ОСОБА_2 , яка прийняла дар за згодою своєї матері ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ), 1/3 частину спірної квартири. Проте, право власності на дану частку квартири у ОСОБА_2 не виникло, оскільки даний договір не було зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.51).

Як вбачається з положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права частина перша ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права власності 01.06.2004 року, тобто з моменту укладення 01.06.2004 року ОСОБА_3 договору дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що діяла за згодою матері ОСОБА_6 . Під час укладення якого ОСОБА_6 , на теперішній час ОСОБА_7 , була присутня особисто. Зазначений договір підписано сторонами, особу сторін, їх дієздатність, а також належність ОСОБА_3 відчужуваної частини квартири перевірено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А. У пункті 5 даного договору зазначено, що даритель стверджує, що вищевказана частина квартири до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим засобом, не заставлена, під забороною (арештом) та податковою заставою не знаходиться, спору по ній немає, треті особи прав до цього майна не мають.(а.с. 7).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч.1, 2 п.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Судовий збір вважати сплаченим позивачем.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 72 СК України, ст.ст. 260, 267, 368, 372, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення суду виготовлено 27 січня 2021 року.

Суддя: О.Г. Зяброва