Справа № 503/874/20
Провадження № 2/503/15/21
28 січня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що на її утриманні знаходиться спільна з відповідачем неповнолітня дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2011 року з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно. Позивач вказує, що на даний час дочка потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення коштами, оскільки збільшуються потреби в навчанні, духовному та фізичному розвитках. При цьому, позивач зазначає також, що самостійно повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини одягом, продуктами харчування та оплатити вартість відвідування творчих гуртків вона не має можливості. У зв`язку з чим позивач змушена пред`явити до відповідача позов про зміну розміру стягуваних аліментів шляхом подання до суду відповідної позовної заяви, в якій просить збільшити розмір щомісячно стягуваних з відповідача на її користь аліментів з 300 грн. до 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
14.08.2020 року ухвалою суду позовну заяву позивача було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.10.2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.
У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву не подав.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, при цьому раніше подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсягу, в якій просила її задовольнити, розглянути справу за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч. 2, 4-5, 8 п. 4 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.
Батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 19.08.2008 року (а.с.6).
22.04.2010 року шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 22.04.2010 року (а.с.7).
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області ухваленим 30.05.2011 року у справі № 2-42/11 (а.с.8) з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 22.04.2010 року, і до досягнення дитиною повноліття, зокрема до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.01.2019 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.01.2019 року (а.с.28).

У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III (надалі за текстом Закон), кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно положень ч.1 ст. 12 Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року 2218 грн, з 1 липня 2318 грн, з 1 грудня 2395 грн.

В свою чергу ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX передбачає, що з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить також 2395 гривень.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що стягнуті з відповідача на користь позивача аліменти рішенням суду від 30.05.2011 року у розмірі 300 грн. щомісячно, з урахування законодавчо визначених розмірів прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, на теперішній час не може забезпечувати навіть щонайменше половини мінімального прожиткового мінімуму їх дитини і її гармонійного розвитку. За зазначених обставин позивач, з якою проживає неповнолітня дитина, неодмінно зазнає впливу збільшення потреб на утримання дитини, що не може не впливати негативно на зміну матеріального стану позивача. Крім того, вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів, а саме 15.01.2019 року позивач уклала шлюб з іншою особою, внаслідок чого змінився її сімейний стан. Зазначені обставини, з огляду на ч.1 ст. 192 СК України, є підставами для збільшення розміру аліментів визначених за рішенням суду.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, суд дійшов висновку, що виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід задовольнити збільшивши розмір аліментів щомісячно стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300 грн. до 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. 180, 181, 182, 192 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 , про збільшення розміру стягуваних аліментів задовольнити.

Збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2011 року у справі № 2-42/11 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнення за виконавчим листом № 2-42/11, виданим на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2011 року припинити станом на день набрання законної сили даним рішенням та повернути виконавчий документ до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Кодимський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко