Справа № 296/4229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за реєстраційним №ЖТ 34 від 16.06.2016 року, поданої ОСОБА_2 на об`єкт «Прибудова до 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить частина будинку АДРЕСА_1 , а інша частина вказаного будинку належить його сестрі ОСОБА_2 , яка, на переконання ОСОБА_1 , проводить будівельні роботи без урахування будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо. Таким чином, позивач вважає, що прибудова є самочинним будівництвом, а отже декларація про готовність до експлуатації об`єкта підлягає скасуванню згідно із статтею 39-1 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності».

28.04.2020 року від Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 55-56); вважають заявлені позивачем вимоги юридично необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Зазначили, що оскаржувана декларація в повному обсязі відповідала встановленій формі та містила інформацію необхідну для прийняття рішення про її реєстрацію. Підстави для визнання протиправною її реєстрації відсутні.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 подано заперечення щодо позовних вимог (а.с. 95-96), де просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 181, 183).

Від представника третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку з відпусткою останнього (а.с. 184).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третої особи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Варто зауважити, що у відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.02.2020 року в справі № 806/934/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування декларації касаційною інстанцією зроблено висновок, що спір у цій справі стосується захисту майнових інтересів, тобто існує спір про право, відтак обраний позивачем спосіб захисту не призведе до відновлення його порушщенного права. Таким чином, спір у цій справі має приватноправовий характер, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства (а.с. 19-22).

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом виданими 15.10.1996 р. державним нотаріусом позивачу - ОСОБА_1 та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , як спадкоємцям померлої ОСОБА_5 , останні набули право власності в рівних частках кожний на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 98) та земельної ділянки площею 0,60 га в селі Вераси Житомирського району та області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 97).

Також, Житомирським районним судом Житомирської області у справі №278/2632/17 встановлено що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину №2-1769 від 15.10.1996 року належить на праві власності 36/100 ід. ч. вище вказаного житлового будинку.

Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.04.2016 року (зворот. стор. а.с. 102).

ОСОБА_1 належить на праві власності 64/100 ід. частини вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.1996 року та договору дарування частини житлового будинку від 21.04.2008 року, що встановлено під час розгляду судами першої та апеляційної інстанцій в ході розгляду цивільної справи №278/2632/17.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 59 від 20.09.2012 року надано дозвіл ОСОБА_2 на добудову до 1/2 частини житлового будинку кухні, ванної кімнати та коридору в АДРЕСА_1 на власній земельній ділянці (а.с. 14).

28.12.2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_2 з будівництва прибудови до 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за № ЖТ7 (а.с. 111), що також підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 45).

14.07.2015 року управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання з будівництва прибудови до 1/2 житлового будинку за № ЖТ 78 (а.с. 125).

Не погодившись із реєстрацією указаної декларації, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання та її реєстрацію від 02.07.2015 року на підставі недостовірності інформації про об`єкт.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.04.2016 року у справі №806/5277/15 (а.с. 127-129), яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 року (а.с. 130-132), у задоволенні позовних вимог відмовлено. Зазначено, зокрема, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог слугувала відсутність доказів того, що вказана прибудова ОСОБА_2 відбулась з порушенням будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент.

У зв`язку із виявленням ОСОБА_2 технічної помилки, декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 14.07.2015 року № 78 втратила чинність (а.с. 125); була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним № ЖТ 34 від 16.06.2016 року (а.с. 123-124).

У декларації про готовність об`єкта до експлуатації за реєстраційним № ЖТ 34 від 16.06.2016 року в графі «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою" зазначено: державний акт на земельну ділянку, серія ЯН № 223564 від 13.04.2010 року (зворот. а.с. 123).

Позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_6 для проведення будівельно-технічного дослідження з питання наявності причинно-наслідкового зв`язку між здійсненням добудови та надбудови до частини житлового будинку (квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку № 313/10.16 від 06.10.2016 року проведеного дослідження експертом було встановлено, що в результаті прибудови та надбудови мансардного поверху до частини житлового будинку, а саме: квартири АДРЕСА_3 , відбулося втручання в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку та у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху та також нерівномірне навантаження на фундамент та спільну перегородку існуючої будівлі, що призвело до появи діагональних тріщин в стінах суміжної квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку (а.с. 6-13).

На підставі зазначеного ОСОБА_1 звернувся з листом до управління ДАБІ у Житомирській області щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 .

14.02.2017 листом за №1006-4-14/434/17 відмовлено позивачу у скасуванні вказаної декларації. Відмова вмотивована тим, що відповідно до п.7 Порядку здійснення державного архітектурного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553, перевірка достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, здійснюється протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів (а.с. 18).

За змістом частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснюється для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Частиною 1 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно зі ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Алгоритм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.201 (далі - Порядок № 461).

Згідно з п. 17 Порядку № 461 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації, зокрема, щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 18 Порядку № 461 орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації зазначеної у декларації до реєстру.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 461 повнота даних - інформація, зазначена замовником у поданих за встановленою формою документах, що за змістом достатня для прийняття рішення про реєстрацію декларації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (ч. 4 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (ч. 6 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 18 Порядку № 461).

Згідно з ч. 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

У ході судового розгляду справи з`ясовано, що будівельні роботи з будівництва прибудови до частини будинку виконувались ОСОБА_2 після реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та за наявності рішення виконавчого комітету Вересівської сільської ради Житомирського району № 59 від 20.09.2012 року, будівельного паспорта та доручення, посвідченого секретарем Вересівської сільської ради Житомирського району, згідно з яким ОСОБА_1 погоджується на будівництво добудови допоміжного приміщення до житлового будинку ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 103-106).

Як вбачається з будівельного паспорта, у розділі «Основні техніко-економічні показники» у пункті 1 поверховість будинку, значиться: поверх 1 + мансардний поверх (а.с. 118).

Згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також п. 22 Порядку № 461 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи у зареєстрованій декларації від 16.06.2016 року № ЖТ 34 про готовність об`єкта до експлуатації в графі «Характеристика індивідуальних житлових, садових, дачних будинків (за результатами технічної інвентаризації)» зазначено: будівля одноповерхова з мансардним поверхом (зворот. а.с. 123).

Відповідно до пункту В.9 додатку В Державних будівельних норм України В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» (далі- ДБН) передбачено, що при визначенні поверховості надземної частини будинку до кількості поверхів включають усі надземні поверхи (включаючи мансардний), у тому числі технічний і цокольний, якщо верх його перекриття знаходиться вище середньої планувальної позначки землі не менше ніж на 2 м.

Відповідно до додатку Б ДБН В.2.2-15-2005. поверх мансардний (мансарда) - поверх у горищному просторі, фасад якого повністю або частково утворений поверхнею (поверхнями) похилої чи ламаної покрівлі.

Третьою особою ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (а.с. 123) та будівельний паспорт (а.с. 103-122), з якого вбачається, що серед основних техніко-економічних показників зазначено і мансардний поверх.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом частин 2, 3 ст. 51 ЦПК, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Аналіз приведених норм у поєднанні з вимогами статей 2, 4, 13 ЦПК дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено. При цьому така особа самостійно визначає іншу особу (відповідача), що порушила її права або охоронювані законом інтереси.

Судовий захист забезпечується судом винятково в разі, якщо він встановить, що права, свободи чи інтереси особи, що звернулася до суду, були порушені особою (особами), визначеними позивачем в якості відповідача (відповідачів).

Згідно з позовною заявою єдиним відповідачем у справі є Управління Державної архітектурної-будівельної інспекції у Житомирській області, а ОСОБА_2 , якої безпосередньо стосується вказана вимога, набула процесуального статусу третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог.

Клопотань про заміну відповідача у справі або про залучення до участі у справі інших співвідповідачів протягом розгляду справи від позивача не надходило, судом в свою чергу в ухвалі від 02 грудня 2020 року була роз`яснено позиція ч. 2 ст. 51 ЦПК України (а.с. 138- 139).

З приводу доводів позивача про те, що вказана прибудова побудована третьою особою з порушенням будівельних норм в частині навантажень на старі несучі стіни, фундамент, тощо, що створило неможливі та ненормальні умови для його проживання, слід зазначити наступне.

Суд констатує, що наведені твердження не підтверджені жодними доказами заподіяння шкоди позивачеві будівництвом вказаної прибудови (добудови) до будинку з урахуванням того, що вказаний об`єкт, перебуває на земельній ділянці, яка належить третій особі на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.04.2010 ЯН №223564.

Судом не береться до уваги висновок №313/10.16 будівельно-технічного дослідження від 06.10.2016 року в якості належного доказу (а.с. 6-13), оскільки у висновку йдеться про проведення досліждення технічного стану конструктивних елементів квартири АДРЕСА_5 , та йде мова про квартиру АДРЕСА_3 у тому ж будинку, тоді як матеріали справи не містять доказів, що володільцями вказаних квартир є позивач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а предмет спору стосується саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем доведено факт відсутності підстав, передбачених чинним законодавством, для скасування оспорюваної декларації.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81, ст. 273 ЦПК України, ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 36, ч. ч. 1, 4, 6, 10, ст. 39, ч. 2, ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.06.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік