Справа № 465/3350/19 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/488/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Копняк С.М.

суддів Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефовчич Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження,цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Кузь В.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Рікота» про встановлення факту припинення трудових відносин, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся в суду із позовом про встановлення факту припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та Приватним підприємством "Рікота" 25.03.2019 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працюУкраїни.

У судовому засіданні 04.03.2020 року визнано явку позивача ОСОБА_1 обов`язковою для дачі пояснень з приводу обставин справи, однак у призначені підготовчі судові засідання 16.04.2020 року, 18.06.2020 року та судові засідання 19.10.2020 року та 23.11.2020 року позивач не з`явився.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року до позивача ОСОБА_1 застосовано заходи процесуального примусу та стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України на користь Державної судової адміністрації України (стягувач) штраф у розмірі 2-ох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4204,00 гривні.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує законні права та інтереси позивача.

Вказує на те, що судом не було належним чином повідомлено позивача про дату, час та місце проведення судових засідань, що виключає можливість допущення останнім зловживання процесуальними правами.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд встановив, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, при чому суд лише констатував це як факт, не надавши йому аргументації. В судовому засіданні 04.03.2020 року представником позивача було подано суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, за участі його представника, у зв`язку з неможливістю забезпечити свою присутність в судових засіданнях, та повідомлено суд, що всі обставини, підстави та мотиви звернення до суду з позовними вимогами викладено ним в заявах по суті справи та інших процесуальних документах, і що його представник, адвокат Туркоцьо Н.І. повністю володіє всією необхідною інформацією, наділений всіма належними позивачеві процесуальними правами та уповноважений здійснювати представництво інтересів позивача в суді. Разом з тим, всупереч зазначеному клопотанню позивача, у судовому засіданні 04.04.2020 року суд усно повідомив представника позивача, що явка позивача в судові засідання є обов`язковою, не пояснюючи при цьому причини прийняття такого рішення, та для яких саме пояснень явка позивача є обов`язковою.

З огляду на наведене, судом не було дотримано процедури постановлення ухвали про обов`язкову явку позивача для дачі пояснень, а сама ухвала, якою вжито заходи процесуального примусу є необґрунтованою та незаконною, з огляду на відсутність підстав для її прийняття.

Звертає увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року на всій території України було введено карантин. З огляду на це, Радою суддів України було видано Рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля забезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2270 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Сторони, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Позивач та його представник подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки справа призначена до розгляду з повідомленням сторін без їх виклику, рішення про обов`язкову явку в судове засідання суду апеляційної інстанції не приймалось, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла входячи з такого.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала зазначеним вимогам закону відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що протокольною ухвалою від 04.03.2020 року явка до суду позивача ОСОБА_1 визнана обов`язковою для дачі пояснень з приводу обставин справи,позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судові засідання призначені на 16.04.2020 року, 18.06.2020 року, 19.10.2020 року та 23.11.2020 року, однак до суду не з`явився та не повідомив про причини неявки. Врахуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач не виконує своїх процесуальних обов`язків з метою перешкоджанню судочинству, а тому до позивача слід застосувати стягнення у вигляді штрафу, визначивши такий в розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 204, 00 гривні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Цивільний процесуальний кодекс України зобов`язує суд вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Пунктом 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки визначені законом або судом.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

За приписами ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Встановлено, що протокольною ухвалою суду першої інстанції від 04.03.2020 року визнано явку позивача ОСОБА_1 для участі у розгляді справи обов`язковою. Відкладено розгляд справи на 16.04.2020 року, про що повідомлений представник позивача (а.с. 117-120). Водночас, ОСОБА_1 повідомлено про прийняте судом рішення за адресою АДРЕСА_1 та через представника (а.с. 121). Проте конверт з відправленням повернувся на адресу відправника за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 126-127).

З ухвали про відкладення розгляду справи від 16.04.2020 року вбачається, що в судове засідання сторони не з`явились. Розгляд справи відкладено на 18.06.2020 року, позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, оскільки хоч конверт з вмістом повернувся на адресу відправника з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 151-152), однак із заяви про відкладення розгляду справи вбачається, що про судове засідання 18.06.2020 року був повідомлений представник ОСОБА_1 адвокат Туркоцьо Н.І. (а.с.145).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.10.2020 року.

Проте, позивач ОСОБА_2 в судове засідання 19.10.2020 року не з`явився. Він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки хоч повідомленняі повернулося на адресу суду з довідкою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 153-154), однак із заяви про відкладення розгляду справи вбачається, що про судове засідання 19.10.2020 року був повідомлений представник ОСОБА_1 адвокат Туркоцьо Н.І.

19.10.2020 рокув судовому засіданні було оголошено перерву до 23.11.20 року. Позивач також був повідомлений про розгляд справи, призначеної на 23.11.2020 року, оскільки матеріали справи хоч і не містять про це повідомлення, проте, належним чином був повідомлений його представник ОСОБА_3 , від якого повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 160) і який знову просив про відкладення розгляду справи.

Таким чином, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.10.2020 року. Позивач ОСОБА_1 через свого представника був повідомлений про визнання його явки в суд обов`язковою та про місце, дату і час проведення підготовчого судового засідання 16.04.2020 року і 18.06.2020 року, а також судового засідання 19.10.2020 року та 23.11.2020 року, проте в такі не з`являвся.

Згідно із ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Види заходів процесуального примусу передбачені ст. 144 ЦПК України.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, у разі постановлення судом ухвали про застосування заходів процесуального примусу до учасника справи у виді стягнення штрафу за невиконання процесуальних обов`язків - неявки в судове засідання за викликом суду, якщо його явка визнана судом обов`язковою, суд повинен обґрунтовано мотивувати в своїй ухвалі, яким чином неявка учасника справи свідчить про недобросовісність виконання ним процесуальних обов`язків чи створює протиправні перешкоди у здійсненні судочинства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції у своєму судовому рішенні навів обґрунтовані мотиви застосування заходу процесуального примусу (штрафу) до ОСОБА_1 , які свідчать про недобросовісність позивача у виконанні процесуальних обов`язків та створенні перешкод у вирішенні заявленого спору по суті, зазначив, що в діях останнього наявні ознаки неналежного виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема неприбуття до суду особи, явка якої визнана судом обов`язковою, для дачі пояснень з приводу обставин справи.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу до позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточна і оскарженню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги, а відтак залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Стосовно заявленого у апеляційній скарзі клопотання про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору колегія суддів зважає на наступне.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК). Враховуючи те, що апеляційним судом переглядається ухвала про застосування заходів процесуального примусу, клопотання ОСОБА_1 про покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору не підлягає до розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст даного судового рішення складено 04 червня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду в силу приписів ст. 148 ч. 4 ЦПК України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.06.2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.