Справа № 729/1170/20
2/729/64/21 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Ярошенко А.В.

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новобасанської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Новобасанської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 25,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування за заповітом після смерті моєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . право власності на 2/3 частини житлового будинку загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 25,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за членами двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, по 1/3 частині за кожним.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , мати позивачів, яка на день смерті постійно проживала та була прописана (зареєстрована) у АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за вищезазначеною адресою.

06.03.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, у якому заповіла все своє майно позивачу 1, ОСОБА_1

ОСОБА_1 , фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, що підтверджується довідкою виконкому Новобасанської сільської ради №642 від 22.09.2020 року, та в судовому порядку (рішення Бобровицького районного суду від 30.07.2018 року додається), оформила право на земельну частку (пай), що належала спадкодавцю.

Позивачка бажає оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, право на яку мала ОСОБА_3 .

Однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами неможливо, так як відсутній правовстановлюючий документ. Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване, що підтверджується довідкою Комунального підприємства ,,Ніжинське МБТІ №630 від 16.10.2020 року.

В Бобровицькій районній державній нотаріальній конторі відмовили позивачу 1 ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою звернутися до суду.

У судове засідання позивачі та представник відповідача не з`явилися і надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивачі позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнає.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до наступного:

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідно до заповіту від 06.03.1995 року, вбачається, що ОСОБА_3 все своє майно заповіла своїй дочці ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтв про народження позивачів, підтверджується, що їх матір`ю є ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб підтверджується, що дошлюбне прізвище заявниці ОСОБА_5 (а.с.14).

17.12.2008 року було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.15).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що був укладений шлюб між ОСОБА_8 та позивачкою ОСОБА_7 , після укладення шлюбу прізвище позивачки змінено на « ОСОБА_9 » (а.с.16).

Встановлено, що станом на 15.04.1991 року в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.18).

Встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті була зареєстрована і постійно проживала у АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_10 , внук ОСОБА_11 , внук ОСОБА_12 , внука ОСОБА_13 (а.с.19).

Відповідно до ст.127 ЦК УРСР- у власності господарства громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві, що грунтується виключно на особистій праці членів господарства, крім майна, зазначеного в статті 120 цього Кодексу, може бути робоча худоба і сільськогосподарський реманент, необхідні для обробітку ділянки землі, відведеної в користування цим громадянам. Майно господарства громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві, зазначене у частині першій цієї статті, належить їм на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). До відносин сумісної власності господарства громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю у сільському господарстві, застосовуються правила статей 121-126 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР - розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Це ж передбачено і у п.п.б п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовом про захист приватної власності». Відповідно до ст.120 ЦК УРСР - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Довідкою виданою КП «Ніжинське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2020 року №630 встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с.20).

Постановою нотаріуса 18.11.2020 №1687/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.24).

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника ( спадкоємця ) вирішується в судовому порядку.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, у судовому засіданні дослідженими доказами повно і достовірно доведено, що позивачі мають всі підстави, передбачені законодавством, для набуття права власності на житловий будинок, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,19,30,175-177, ЦПК України,120-127 ЦК УРСР, ст.328, п.11 ст.346, ст.ст.1216,1223,1261,1268 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Новобасанської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 25,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку загальною площею 56,7 кв. м, житловою площею 25,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за членами двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, по 1/3 частині за кожним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Бобровицький районний суд Чернігівської області.

Суддя В.І. Бойко