УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4094/20

Номер провадження 2-ві/495/11/21

01 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Бучка В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від розгляду цивільної справи №495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича перебуває цивільна справа №495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

24.05.2021 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Боярського Олександра Олександровича від розгляду зазначеної вище справи. Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О. викликає у заявниці сумніви в неупередженості та об`єктивності під час розгляду даної справи з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 зазначає, що суддею Боярським О.О. розглядалась справа № 495/4371/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, предметом позову у якій виступала 1/3 частка бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Задовольняючи позов у даній справі суддя Боярський О.О. фактично та практично висловив свою думку щодо визнання договору недійсним, чим виразив своє ставлення до природи володіння спірного об`єкта, а саме 1/3 частки бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З огляду на судове рішення по справі № 495/5490/20, яке було ухвалено суддею Боярським О.О., він переконаний, що вказана частка вибула з володіння ОСОБА_3 внаслідок помилки, а відтак визнав договір купівлі-продажу недійним, що повертає майно ОСОБА_3 .

Таким чином, заявниця вважає, що суддя Боярський О.О. вже має сталу позицію та будучи послідовним, має дотримуватись неї й в іншому провадженні, а саме у справі №495/4094/20, у якій ОСОБА_1 заявляє вимогу про поділ цієї частки бази відпочинку.

Також, на думку заявниці, оскільки суддя Боярський О.О. публічно у судовому рішенні одночасно виразив своє ставлення до спору, в якому вирішувались доля 1/3 частки бази відпочинку, створивши преюдиційне рішення для інших справ, де предметом виступає вказана частка майна, суддя Боярський О.О. не може відступити від мотивів, які він навів у рішенні по справі №495/4371/20.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що коли вона забирала рішення суду по справі №495/4371/20, з неї посміювались працівники в кабінеті судді Боярського О.О. , та обговорювали її. Суддя Боярський О.О. був у кабінеті, проте не зауважив працівникам суду, що таке принизливе ставлення до відвідувачів неприпустимо.

На підставі наведеного просить задовольнити заяву.

Розглянувши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч.2,3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частинами сьомою та восьмою статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень та приписів Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи вирішуються на основі закону, за умов, що виключають сторонній вплив на них. Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду. Метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер. Об`єктивною підставою для відводу судді є його попередня участь у справі, а саме те, що під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання. Зазначена обставина є безумовною підставою для відводу і у разі її наявності суддя повинен заявити самовідвід. Під попереднім вирішення справи слід розуміти усі випадки, коли справа розглядалася в судовому засіданні незалежно від того, чи завершився її розгляд постановленням рішення суду. Підставою для відводу може бути лише безпосередня участь судді, про відвід якого йдеться, у цій справі.

Об`єктивною підставою для відводу є родинні стосунки з особами, які беруть участь у справі. Зокрема, суддя підлягає відводу, якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі. З цих підстав суддя підлягає відводу і тоді, коли зазначені у ній особи вступили або залучені у справі після початку розгляду справи. Перелік родичів є виключний.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими. Наприклад, суддя може заявити самовідвід з цієї підстави, якщо він або його близькі родичі у тій чи іншій мірі залежні від однієї з сторін. Якщо заяву про відвід з цієї підстави подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.39 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Право заявляти відвід повинно реалізовуватися відповідно до порядку, встановленого законом. У зазначеній статті поміщена законодавча вимога про те, що заява про відвід (самовідвід) має бути вмотивованою. Нічим не підтверджена вимога відводу судді, експерта, спеціаліста, перекладача чи секретаря судового засідання не може бути задоволена. Вмотивованою можна вважати заяву про відвід, в якій міститься:

- правильний виклад та аналіз фактичних підстав, що вказують на упередженість судді (суддів), секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста чи перекладача;

- якомога більша деталізація цих фактів;

- зазначення того, що підстави для заявленого відводу викликають сумнів у безсторонності вищезазначених суб`єктів, та зазначити чому;

- посилання на засоби доказування та докази, які в них містяться (наприклад, допит та показання свідків, письмові докази тощо), якими підтверджуються наведені обставини, що свідчать про юридичні підстави для відводу;

- додатки, на які проводиться посилання в заяві про відвід;

- чітко сформульована вимога до суду.

Заявниця ОСОБА_1 як на підставу для задоволення заяви про відвід головуючого судді Боярського О.О. посилається на те, що суддею Боярським О.О. розглядалась справа № 495/4371/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, предметом позову у якій виступала 1/3 частка бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Задовольняючи позов у даній справі суддя Боярський О.О. фактично та практично висловив свою думку щодо визнання договору недійсним, чим виразив своє ставлення до природи володіння спірного об`єкта, а саме 1/3 частки бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З огляду на судове рішення по справі №495/5490/20, яке було ухвалено суддею Боярським О.О., він переконаний, що вказана частка вибула з володіння ОСОБА_3 внаслідок помилки, а відтак визнав договір купівлі-продажу недійним, що повертає майно ОСОБА_3 .

Таким чином, на думку заявниці, суддя Боярський О.О. вже має сталу позицію та будучи послідовним, має дотримуватись неї й в іншому провадженні, а саме у справі №495/4094/20, у якій ОСОБА_1 заявляє вимогу про поділ цієї частки бази відпочинку.

Також ОСОБА_1 зазначає, що оскільки суддя Боярський О.О. публічно у судовому рішенні одночасно виразив своє ставлення до спору, в якому вирішувались доля 1/3 частки бази відпочинку, створивши преюдиційне рішення для інших справ, де предметом виступає вказана частка майна, суддя Боярський О.О. не може відступити від мотивів, які він навів у рішенні по справі №495/4371/20.

Крім того, заявницею ОСОБА_1 було зазначено, що коли вона забирала рішення суду по справі №495/4371/20, з неї посміювались працівники в кабінеті судді Боярського О.О. , та обговорювали її. Суддя Боярський О.О. був у кабінеті, проте не зауважив працівникам суду, що таке принизливе ставлення до відвідувачів неприпустимо.

Вищезазначені бставини, на які посилається заявниця ОСОБА_1 як на підставу своєї заяви про відвід головуючого судді не є підставою для відводу в розумінні вимог ЦПК України, а є лише суб`єктивною думкою заявниці та не згодою з процесуальним рішенням судді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2021 року заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому по даній справі судді Боярському О.О., було визнано необгрунтованим.

Разом з цим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру у учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід або бути відведений.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язанні викликати довіру в учасників судового розгляду.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно пункту 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією Економічної та ООН від 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє відвід від участі в розгляді справи або має бути відведений в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зазначених заявницею фактів, які б свідчили про сумніви в неупередженості та об`єктивності головуючого судді Боярського О.О. під час розгляду даної справи, однак приймаючи той факт, що заявниця ОСОБА_1 звертається повторно з заявою про відвід головуючого судді від розгляду даної справи, з метою усунення та недопущення будь-яких сумнівів у учасників справи в тому, що справу розглядає компетентний і неупереджений суд, з метою уникнення ситуацій, які б можна було б розцінювати як конфлікт інтересів, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про відвід.

Матеріали цивільної справи підлягають передачі до канцелярії суду для визначення у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України іншого складу суду.

Керуючись ст.ст. 2, 36, 39, 40, 43-44, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від розгляду цивільної справи №495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від участі в розгляді цивільної справи №495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Цивільну справу №495/4094/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення, у порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України іншого складу суду, який буде розглядати цивільну справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: