ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

26 січня 2021 року

м. Харків

Справа № 2-550/10

Провадження № 22-ц/818/177/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

дії осіб яких оскаржується - державні виконавці Зміївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу

заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року, постановлену суддею Федоровою О.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державних виконавців Зміївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державних виконавців Зміївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в якій просив: - визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 з примусового виконання, в тому числі, виконавчого листа № 2-550/10, виданого 30.03.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова, щодо невиконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року по цивільній справі № 2-550/10;- зобов`язати державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 невідкладно, належним чином, в повному обсязі виконати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року по цивільній справі № 2-550/10;- зобов`язати державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153 невідкладно, належним чином та у передбачений чинним законодавством спосіб та строки відповісти на повідомлення стягувача ОСОБА_1 від 28.02.2018 року про залишення нереалізованого майна за стягувачем;- винести окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи для внесення інформації про злочин державного виконавця Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153; - стягнути зі Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5120,00 грн..

В обґрунтування скарги посилався на те, що 19.11.2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалив рішення у справі № 2-550/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, яким частково задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідачів на користь позивача 328223,90 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 135800,00 грн. боргу за договором позики від З0 серпня 2008 року, 300000, 00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього - 764023, 90 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року вищевказане рішення суду змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 368000,00 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 98600,00 грн. боргу за договором позики від 30.08.2008 року, 100000,00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього 566600,00 грн.. В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видані відповідні виконавчі листи, які неодноразово подавались стягувачем до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ разом із заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень. В рамках відкритих виконавчих проваджень державним виконавцем було встановлено, що боржнику ОСОБА_4 належав на праві власності автомобіль TOYOTA PRADO 2.7 днз НОМЕР_1 , який державним виконавцем було арештовано, описано та в січні 2014 року реалізовано з прилюдних торгів за ціною 218500,00 грн.. За рахунок вказаного майна боржника було частково задоволені вимоги стягувача ОСОБА_1 .. Однак, за відсутності у боржника ОСОБА_4 іншого зареєстрованого за ним майна, на яке можливо звернути стягнення, постановами державного виконавця Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Цуркова С. І. від 11 лютого 2014 року виконавчі листи № 5- 550/10 від З0 березня 2011 року та 08 лютого 2012 року були повернуті стягувачу ОСОБА_1 .. 21.05.2015 року стягувач ОСОБА_1 через представника знову звернувся до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ із відповідними заявами про відкриття виконавчих проваджень за вказаними вище виконавчими листами. Однак на протязі майже пів року стягувач не отримував від державної виконавчої служби жодного повідомлення про стан, хід та перебіг відповідних виконавчих проваджень, не отримав постанов про відкриття виконавчих проваджень, та у відповідь на свою заяву в вересні 2015 року отримав лист від державної виконавчої служби, вкладенням до якого було повідомлення начальника Фрунзенського ВДВС ХМУЮ Карпенка В. О. від 14 вересня 2015 року та дві постанови про закінчення відповідних виконавчих проваджень. Відповідно до змісту вказаного повідомлення, державним виконавцем було встановлено, що згідно довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, 25 червня 2015 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ по вказаним виконавчим провадженням були винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень, та вказані виконавчі листи були направлені до ВДВС Зміївського РУЮ. У липні 2017 року стягувач ОСОБА_1 отримав від Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області лист, із повідомлення начальника відділу ДВС Пономарьової А. О. від 20 липня 2017 року за № 7943, про те, що державним виконавцем 18 липня 2017 року було описано майно боржника ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , та повідомив стягувача про необхідність визначення вартості вказаного нерухомого майна. Постановами від 21 серпня 2015 року державний виконавець відкрив виконавчі провадження за № 48530554 та за № 48530466 з примусового виконання виконавчих листів № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року відповідно, а постановами державного виконавця від 25 квітня 2016 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50949153. 27 лютого 2018 року стягувач отримав повідомлення начальника відділу ДВС Пономарьової А. О. від 21 лютого 2018 року за № 14.22-34/2844, відповідно до змісту якого нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , було передано для реалізації через систему електронних торгів арештованого майна і за наслідками вже втрете призначених електронних торгів, ціна за якими складала 70910,00 грн., вказаний житловий будинок не було реалізовано. У зв`язку з цим, ДВС просила стягувача повідомити про вирішення питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника в рахунок часткового погашення боргу. 28 лютого 2018 року стягувач ОСОБА_1 направив на поштову адресу Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області повідомлення, в якому письмово повідомив державну виконавчу службу про те, що він не заперечує та погоджується залишити за собою нереалізоване з публічних торгів майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 . Однак, державний виконавець жодним чином не відреагував на вказане повідомлення стягувача. 15 січня 2019 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області Пономарьової А. О. із письмовою заявою, в якій просив в найкоротший термін письмово повідомити стягувача ОСОБА_1 про місце, дату та час, коли державний виконавець фактично передасть стягувачу нереалізоване майно, про що складе відповідний акт та винесе відповідну постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості боржника. Вказане письмове повідомлення стягувача залишилося без відповіді.

У свою чергу, державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться вказане вище зведене виконавче провадження № 50949153, в тому числі, за виконавчими листами № 2-550/10, виданих 30 березня 2011 року та 08 лютого 2012 року відповідно, не вчинив всіх залежних від нього дій з метою реального, повного та фактичного їх виконання.

Так, із моменту відкриття виконавчих проваджень всі дії, які були вчинені державним виконавцем, це: винесення постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та опис та арешт належного боржнику житлового будинку, який було передано на реалізацію, але не реалізовано.

Ніяких інших дій, спрямованих на розшук майна боржника державним виконавцем вчинено не було.

Державним виконавцем не було вчинено навіть найпростіших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»:не було оголошено розшук іншого майна боржника;не було направлено запитів у відповідні державні та банківські установи щодо наявності у боржника відкритих банківських рахунків, отримання боржником доходу та/або пенсії;державний виконавець не звертався до суду із клопотанням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон;державний виконавець не виносив постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення судів без поважних причин;не звертався до досудового розслідування із заявою про невиконання боржником рішення судів та навіть не запропонував стягувану самому звернутися до органів досудового розслідування із такою заявою.

Станом на сьогоднішній день, стягувачу ОСОБА_1 невідомо про стан, хід та перебіг цього зведеного виконавчого провадження і чи взагалі вчинялися державним виконавцем, в провадженні якого перебувають вказані виконавчі листи, виконавчі дії, окрім як опис та арешт житлового будинку, спрямовані на реальне виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2011 року.

Бездіяльність державного виконавця в провадженні якого перебувають виконавчі листи № 2-550/10, видані 30 березня 2011 року та 08 лютого 2012 року відповідно, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 1 159 919 (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) грн. 34 коп. призвела до порушення прав та законних інтересів стягувача: спричинила збитки, недоотримання доходів, нанесла матеріальну шкоду, що суперечить ч. 1 ст. 6 Закону № 606 - XIV, де зазначено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

За таких обставин, державний виконавець Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області не вчинив всіх залежних від нього дій з метою реального, повного та фактичного їх виконання, що зумовило звернення з вказаною скаргою до суду

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити судове рішення про задоволення скарги.

Скарга містить посилання на те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки та не висловлено жодної позиції стосовно таких різновидів бездіяльності державних виконавців, як: відсутність відповіді державного виконавця на повідомлення стягувача ОСОБА_1 від 28 лютого 2018 року про залишення нереалізованого майна за стягувачем. У даному повідомленні було висловлене бажання стягувача ОСОБА_1 залишити у своїй власності нереалізований житловий будинок боржника ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

не було оголошено розшуку іншого майна боржника., не було направлено запитів у відповідні державні та банківські установи щодо наявності у боржника відкритих банківських рахунків, отримання боржником доходу або пенсії, не внесено клопотання до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не винесено постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення судів без поважних причин, відсутність звернення до органів досудового розслідування із заявою про невиконання боржником рішення судів.

Всі вищевказані форми бездіяльності державних виконавців вказувалися стягувачем ОСОБА_1 у скарзі. Суд першої інстанції не звернув уваги на перелічені вище аргументи скаржника. Адже всі ці виконавчі дії повинні бути виконані у зведеному виконавчому провадженні № 50949153.

В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не вказано, яким чином державні виконавці Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області визначали черговість задоволення вимог кредиторів у зведеному виконавчому провадженні № 50949153. В ухвалі суду містяться посилання на ст. ст. 45 і 46 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Водночас, не наведено жодних пояснень, чому саме вимоги стягувача ОСОБА_1 до боржника ОСОБА_4 повинні бути задоволені після задоволення вимог стягувача ТОВ СП «Родіна» до боржника ОСОБА_4 .

Звертає увагу, що відповідно до абзацу 24 оскаржуваної ухвали боржниками ТОВ СП «Родіна» є не тільки ОСОБА_4 , але й ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто вимоги ТОВ СП «Родіна» можуть бути задоволені і за рахунок майна інших боржників. Водночас, як вимоги стягувача ОСОБА_1 можуть бути задоволені виключно за рахунок майна ОСОБА_4 .

Районний суд не прийняв рішення щодо вимоги скаржника про постановлення окремої ухвали та надіслати до органів прокуратури частини матеріалів цієї справи, що може бути підставою для внесення інформації про злочин, скоєний державним виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 50949153.

Суд першої інстанції жодним чином не звернув уваги на бездіяльність органу виконавчої служби протягом 2019 року. Адже постанова Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області про передачу майна боржника ОСОБА_4 стягувачу ТОВ СП «Родіна», код ЄДРПО"5 00708348, в рахунок погашення боргу стягувача, була прийнята ще 12 липня 2018 року. І з того часу у зведеному виконавчому провадженні № 50949153 жодних виконавчих дій вчинено не було.

Боржник ОСОБА_4 мешкає за адресок АДРЕСА_2 , тобто у Немишлянському районі м. Харкові. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII вд 02 червня 2016 року виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо майна боржника ОСОБА_4 у Зміївському районі Харківської області вже немає, то залишається незрозумілим, чому саме державний виконавець Зміївського районного відділу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не передає виконавчі провадження № 48530554 і № 48530466 до Міжрайонного ВДВС по Індустріальному Немишлянському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за місцем проживання боржника ОСОБА_4 .

Півтора року назад виникла необхідністт передачі виконавчих проваджень № 48530554 і № 48530466 до Міжрайонного ВДВС Індустріальному та Немишлянському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за місцем проживання боржника ОСОБА_4 і державний виконавець Зміївського районного відділу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до теперішнього часу таких дій не вчинив.

Саме у відсутності передачі даних виконавчих проваджень з одного органу виконавчої служби до іншого і полягає бездіяльність державних виконавців.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість поданої скарги на бездіяльність державного виконавця, місцевий суд зобов`язаний був врахувати не тільки вимоги національного законодавства, а й прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, завершальною стадією якого є виконання судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв в межах повноважень, встановлених чинним законодавством. Оскільки скарга задоволенню не підлягає, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні. Також, судом не встановлено наявності в діях державного виконавця ознак кримінального правопорушення, підстави для винесення окремої ухвали у суду відсутні. Крім того, суд звертає увагу на те, що винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова 19.11.2010 року по справі № 2-550/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, яким частково задоволені позовні вимоги позивача та стягнуту з відповідачів на користь позивача 328223,90 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 135800,00 грн. боргу за договором позики від З0 серпня 2008 року, 300000, 00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього - 764023, 90 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09.11.2011 року вказане рішення суду змінено та стягнуто з відповідачів на користь позивача 368000,00 грн. боргу за договором позики від 04.04.2007 року, 98600,00 грн. боргу за договором позики від 30.08.2008 року, 100000,00 грн. неустойки за договором позики від 04.04.2007 року, а всього 566600,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видані відповідні виконавчі листи № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року, які були подані стягувачем до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ разом із заявами про відкриття за ними виконавчих проваджень. В рамках відкритих виконавчих проваджень по примусовому виконанню відповідних виконавчих листів, виданих на підставі вказаного судового рішення, державним виконавцем встановлено, що боржнику ОСОБА_4 належав на праві власності автомобіль TOYOTA PRADO 2.7 днз НОМЕР_1 , який державним виконавцем було арештовано, описано та в січні 2014 року реалізовано з прилюдних торгів за ціною 218500,00 грн. За рахунок вказаного майна боржника було частково задоволені вимоги стягувача ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів зведеного виконавчого провадження АСВП № .06.2015 року державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ були винесені Постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 47658384 та ВП № 47658415). У вказаних постановах зазначено, що державним виконавцем встановлено, що за боржником ОСОБА_4 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та направлено їх до Зміївського РВДВС ГТУЮ.

Постановами від 21 серпня 2015 року державний виконавець відкрив виконавчі провадження за № 48530554 та за № 48530466 з примусового виконання виконавчих листів № 2-550/10 від 30 березня 2011 року та від 08 лютого 2012 року відповідно, а постановами державного виконавця від 25 квітня 2016 року вказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 50949153.

Начальник Зміївського РВДВС ГТУЮ Пономарьова А.О. листом від 21 лютого 2018 року за № 14.22-34/2844 повідомила стягувача ОСОБА_1 про те, що нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_4 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , було передано для реалізації через систему електронних торгів арештованого майна і за наслідками вже втретє призначених електронних торгів, ціна за якими складала 70910,00 грн., вказаний житловий будинок не було реалізовано, у зв`язку з цим, ВДВС просив стягувача повідомити про вирішення питання про залишення за собою нереалізованого майна боржника в рахунок часткового погашення боргу.

ОСОБА_1 посилається на те, що 28 лютого 2018 року він направив на поштову адресу Зміївського РВДВС ГТУЮ повідомлення, в якому письмово повідомив державну виконавчу службу про те, що він не заперечує та погоджується залишити за собою нереалізоване з публічних торгів майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , проте державний виконавець жодним чином не відреагував на вказане повідомлення стягувача.

Надані копії поштової кореспонденції, дослідити не можливо, оскільки фотокопії документів, виготовлені таким чином, що не можливо з`ясувати їх зміст.

Матеріали зведеного виконавчого провадження не містять заяви ОСОБА_1 у якій він не заперечює залишити за собою нереалізоване майно.

Крім того, до складу зведеного виконавчого провадження № 50949153 входить виконавче провадження № 48530646 з примусового виконання виконавчого листа № 027/953/12, виданого 17.07.2014 року Московським районним судом м. Харків, про стягнення солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ТОВ СП «Родіна» 266600,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням, та стягувач ТОВ СП «Родіна» виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Актом Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 12.07.2018 року, відповідно до якого ТОВ СП «Родіна», , передається у власність наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 75,9 кв.м., житлова площа 44,4 кв.м.; надвірні будівлі: веранда літ. А, сарай літ. Б, убиральня літ. В, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 24986016.

Судом апеляційної інстанції справу призначалось до розгляду неодноразово. Учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте скаржник ОСОБА_1 або його представник жодного разу в судове засідання не з`явились. За таких обставин суд апеляційної інстанції позбавлений можливості пересвідчитись у обґрунтованості посилань скаржника, з урахуванням доказів листів, копії яких ним були надані.

Черговість задоволення вимог стягувачів у зведеному виконавчому провадженні передбачені ст.ст. 30,46 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд першої інстанції надавши аналіз зазначених норм на оцінку фактичним обставинам справи дійшов обгрунитованого висновку про відповідність цим нормам дій державного виконавця.

Що стосується посилань апеляційної скарги на те, що бездіяльність державного виконавця, яка оскаржується, полягає у тому, що виконавче провадження, у якому скаржник є стягувачем, не було передано зі Зміївського ВДВС до Фрунзенського ВДВС, судова колегія не знаходить підстав для визнання іх обґрунтованими виходячи з ії недоведеності.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 251, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.