Справа № 645/7748/20
Провадження № 2-о/645/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 30 липня 1999 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова був внесений актовий запис за № 168, який засвідчував факт народження позивача, та було видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Запис про батька був внесений за заявою матері позивача, у відповідності до статті 135 Сімейного Кодексу України, оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача, який відмовився, на той час, подавати спільну заяву про внесення актового запису про нього як батька. Також позивач зазначив, що у нього немає ніяких сумнівів в тому, що його батьком є ОСОБА_2 , оскільки він ніколи не заперечував цього факту і з моменту народження та до цього часу приймає активну участь у його вихованні та матеріальному утриманні, хоч і не перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та проживає окремо від їх сім`ї. Факту батьківства також не заперечує мати позивача. Позивач вважає, що відсутність даних про те, що ОСОБА_2 являється його батьком, може в подальшому негативно вплинути на його цивільні права та обов`язки, передбачені Конституцією України та нормами цивільного права, зокрема, спадкові права, тому він змушений звернутись до суду з зазначеною заявою, оскільки при зверненні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до органів реєстрації актів громадянського стану з клопотанням про видачу нового свідоцтва про народження, в якому було б зазначено батьком ОСОБА_2 , але там було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. В зв*язку з зазначеним позивач звернувся до суду із даним позовом. На підставі вищевикладеного, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.12.2021 заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

05.02.2021 позивачем усунуто недоліки на подано до суду виправлену заяву про встановлення факту батьківства.

Ухвалою судді від 08.02.2021 року відкрите провадження у справі, призначене судове засідання.

Відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату за № 183 від 21.04.2021 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу вищезазначеної цивільної справи, в результаті чого справу було передано судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвій Е.Є.

Ухвалою від 30.04.2021 цивільну справу прийнято до провадження та призначено справу в судове засідання.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засідання підтримав позовні вимоги, надав відповідні пояснення та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки усі зазначені факти в позові підтверджуються поясненнями батьків, фотокартками та іншими доказами.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання визнав позовні вимоги, просив їх задовольнити та зазначив, що дійсно ОСОБА_4 є його сином, якого він виховував та був з ним постійно поряд, навіть факт не мешкання його з ОСОБА_3 після народження деякий час ніяким чином не вплинув на відносини з сином. Разом з ОСОБА_3 вони з 1992 року, в шлюбі не перебували, постійно мешкаємо однією сім*єю.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, зазначивши, що дійсно ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , про що він знав з моменту народження дитини. Він постійно піклувався про сина, всіляко допомагав, в шлюбі вони не перебували, тому вона зареєструвала сина відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлення факту батьківства це було бажання сина, про що не заперечував його батько ОСОБА_2 .

В судовому засіданні було допитано свідка.

Так свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є знайомою ОСОБА_3 , знає її ще з першого класу та їх діти разом ходили до першого класу. З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримує дружні стосунки, з дня народження позивача їй відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його рідними батьками. На теперішній час вони мешкають разом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в зареєстрованому шлюбі не знаходилися, перебували в цивільних відносинах з 1992 року по 1999 рік постійно мешкали разом, що також не заперечується сторонами. У цей період відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 перебували у стосунках, від яких народився дві дитини ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 30 липня 1999 року запис зроблено у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис за № 168).

У зв`язку з не перебуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час народження дитини у зареєстрованому шлюбі, батьком ОСОБА_4 в свідоцтві про народження був визначений батько ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 7 від 07.07.2021 р.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Оскільки відповідач позов про визнання батьківства визнав повністю, суд не вбачає необхідності для призначення судово-молекулярно-генетичної експертизи.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає в якості доказів пояснення сторін, свідка на надані сімейні фотокартки, з яких вбачається, що позивач, відповідач та третя особа мешкають однією сім*єю, вели та ведуть спільне господарство, яке не припинилось до зачаття та продовжилося після народження позивача, батьки утримують свого сина як матеріально так підтримують морально та відповідач визнає себе батьком позивача.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, відповідач ОСОБА_2 позов визнав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання батьківства підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 125, 126 СК України, ст.ст.12, 81, 82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 10 жовтня 2015 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Московським ВХМУ УМВС України в Харківській області 20.08.1999 року,

третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 29.11.2021 року.

Головуючий суддя -