Справа № 683/610/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Кутасевич О.Г.,

з участю секретаря судового засідання Свідерської К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/610/21, 2/683/622/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку площею 0,0732 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за тією ж адресою, кадастровий номер земельної ділянки :12:001:0015.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, 21 квітня 2003 року її мати ОСОБА_3 , склала заповіт, яким заповіла їй зазначений житловий будинок. Окрім неї спадкоємцем за законом також є її брат ОСОБА_2 .

Вона у встановленому порядку прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права на зазначене будинковолодіння та земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Крім того у заповіті, посвідченому 21 квітня 2003 року мати заповіла їй лише житловий будинок, проте не вказала земельну ділянку, яка необхідна для його обслуговування. Ці обставини стали підставою для відмови нотаріусом в оформленні її спадкових прав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовну заяву підтримала та пояснила, що вони з братом ОСОБА_2 оформили частину спадкових прав, а будинок по АДРЕСА_1 мати ОСОБА_3 заповіла їй. На час складання заповіту на земельній ділянці був старий будинок, новий вона будувала разом з матір`ю, однак оформити правовстановлюючі документи ОСОБА_3 не встигла, оскільки померла.

В останнє судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мельникова А.В., проти позову заперечувала, оскільки уважала, що спірний будинок не охоплюється заповітом, бо на день складання заповіту спірний будинок ще не був побудований.

В останнє судове засідання представник відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з`явилась, подала заяву про відкладення розгляду справи, однак суд відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України вирішив розглянув справу у її відсутності з огляду на те, що ОСОБА_4 неодноразово не з`являлась у судові засідання з різних причин.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входить також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка на день своєї смерті була зареєстрована та проживала разом з сином ОСОБА_2 та співмешканцем ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 .

21 квітня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району, яким заповіла належний їй будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_1 .

12 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 04 липня 2013 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 звернувся також її син ОСОБА_2 .

Указані обставини підтверджуються: заповітом ОСОБА_3 від 21 квітня 2003 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження з ОСОБА_1 , свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_6 змінила своє прізвище на ОСОБА_1 , довідкою виконкому Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №430 від 05 жовтня 2012 року, матеріалами спадкової справи №705/2012, заведеної 12 жовтня 2012 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці на права власності на майновий пай та грошові вклади, а також по 1/2 земельної ділянки, яка розташована на території Іршиківської сільської ради кадастровий номер 682483900:05:044:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто оформили частину своїх спадкових права на майно.

Судом також встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №525180 від 26 січня 2012 року, ОСОБА_3 належало право власності на земельну ділянку площею 0,0732 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:001:0015.

Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 15 січня 2009 року ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Як убачається з інвентарної справи на будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 13 лютого 2012 року житловий будинок за вказаною адресою знесено.

Згідно довідки Старокостянтинівського БТІ від 27 січня 2021 року будинковолодіння АДРЕСА_1 , в БТІ не зареєстровано.

Рішенням 34 сесії Старокостянтинівської міської ради від 27 вересня 2013 року №3 АДРЕСА_3 .

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином позивачкою не доведено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на який остання просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 охоплений заповітом, оскільки на момент складення заповіту 21 квітня 2003 року цей будинок побудований не був, а старий будинок за вказаною адресою на день відкриття спадщини знесений.

Крім того, позивачкою не надано правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Як убачається з довідки Старокостянтинівської БТІ від 27 січня 2021 року на будівництво житлового будинку «А1», мансарди «А-1», хліва «В1» по АДРЕСА_1 не надано дозвіл на виконання будівельних робіт.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт і нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття прав власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухомі майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Позивачкою не надано доказів, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку зареєструвала своє право власності на новостворений будинок по АДРЕСА_1 .

Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на блудинковолодіння по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувач переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі і відчуження до набувача переходить право користування тією частино: земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідні для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої осо6е припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на які розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, н якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувач; переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, н; тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкт нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавств:

Оскільки правовстановлюючі документи на право власності ОСОБА_3 на новостворений будинок по АДРЕСА_1 позивачкою не надано, а земельна ділянка, кадастровий номер :12:001:0015, цільове призначення - для будівництва обслуговування житлового будинку, місце розташування - АДРЕСА_1 , яка належна померлій на підставі на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 26 січня 2012 року не охоплена заповітом ОСОБА_3 , посвідченим секретарем Іршиківської сільської ради 21 квітня 2003 року, ця земельна ділянка має спадкуватись у загальному порядку.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заяво спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільне: законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні праг на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовної провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

11 лютого 2021 року завідувач Старокостянтнівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.М., відмовила позивачці в оформленні спадкових прав за заповітом на будинковолодіння та за законом на частку земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0015, цільове призначення - для будівництва обслуговування житлового будинку, місце розташування - АДРЕСА_1 , оскільки за життя спадкодавець не зареєструвала свого права власності на будинковолодіння та відповідно до ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодеусом випадках.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у визнанні за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на спірний будинок, а вимог про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки позивачка не заявляла, тому у задоволенні позовної вимоги про визнання за нею права власності на цілу земельну ділянку за заповітом слід також відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0732 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:001:0015 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21 листопада 2001 року Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області

Суддя: