Дата документу 21.04.2021 Справа № 334/7750/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7750/18 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/807/302/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кримської О.М.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділ части із майна, що є у спільній частковій власності сторін.

В обґрунтування позову зазначила, що 06.03.2001 на підставі договору купівлі-продажу вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 384/14 від 03.10.2001 зазначене житлове приміщення було переведено в нежиле, про що видано відповідне свідоцтво про право власності. 18.02.2004 на підставі договору дарування відповідач набув право власності на Ѕ частину вказаного нежитлового приміщення. Згідно технічного паспорту приміщення складається з торговельного залу 1 загальною площею 48,6 кв. м, торговельного залу 2 загальною площею 20,2 кв. м, торговельного залу 3 загальною площею 31,5 кв. м, коридору 4 загальною площею 1,9 кв. м, кімнати 5 загальною площею 4,9 кв. м, туалету 6 загальною площею 1,8 кв. м, комори 7 загальною площею 2,7 кв. м, а всього - 111,6 кв. м.

Приміщення використовувалося сторонами для здійснення підприємницької діяльності (магазин одягу). Але між співвласниками склалися неприязні стосунки, тому спільне користування приміщенням неможливе, досягти згоди про поділ майна сторони не можуть, у зв`язку з чим позивач просила поділити в натурі майно, що є спільною частковою власністю сторін.

Після проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи позивач просила згідно із запропонованим експертом варіантом поділу виділити їй в натурі частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яка визначена жовтим кольором для співвласника ІІ, а відповідачу зеленим кольором як співвласнику І. При поділі майна зобов`язати сторони здійснити переобладнання у виділених кожному приміщеннях, визначені у висновку експертизи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2020 року позов задоволено.

Здійснено поділ в натурі нежилого приміщення АДРЕСА_1 згідно з варіантом судової будівельно-технічної експертизи № 2511 від 02.09.2019 року, а саме:

виділено в натурі у власність ОСОБА_2 Ѕ частку нежилого приміщення АДРЕСА_1 , яка складається із: торговельного залу 2 площею 20,2 кв. м, частини торговельного залу 1 площею 35,5 кв. м, загальною площею 55,7 кв. м, (жовтий колір);

виділено в натурі у власність ОСОБА_1 Ѕ частку нежилого приміщення АДРЕСА_1 , яка складається із: торговельного залу 3 площею 31,5 кв. м, коридору 4 площею 1,9 кв. м, кімнати 5 площею 4,9 кв. м, туалету 6 площею 1,8 кв. м, комори 7 площею 2,7 кв. м, частини торговельного залу 1 площею 12,9 кв. м, загальною площею 55,7 кв. м (зелений колір).

Зобов`язано ОСОБА_2 виконати у відповідності до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» наступні роботи:

- у торговельному залі 1 влаштувати перегородку товщиною 0,15 м, обладнавши таким чином торговельний зал площею 35,5 кв. м та коридор площею 12,9 кв. м;

- закласти дверний отвір між приміщеннями 2 та 3;

- обладнати частину нежилого приміщення, яка виділяється, туалетом та підсобними приміщеннями;

- частину нежилого приміщення, яке виділяється, оборудувати окремими мережами водопроводу, каналізації, електрики, кондиціонування повітрям, мережею пожежної сигналізації.

Зобов`язано ОСОБА_1 виконати у відповідності до ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», наступні роботи:

- у перетинку між приміщеннями 3 та знову влаштованого коридору площею 12,9 кв. м влаштувати дверний отвір. Із знову влаштованого коридору площею 12,9 кв. м влаштувати вхід до частини нежилого приміщення;

- частину нежилого приміщення, яке виділяється, оборудувати окремими мережами водопроводу, каналізації, електрики, кондиціонування повітрям, мережею пожежної сигналізації.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежиле приміщення АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору у сумі 3 535,65 грн., в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи 6000,00 грн., а всього 9535,65 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Для розгляду справи в порядку автоматизованого розподілу визначено колегію суддів: суддя-доповідач Маловічко С,В., судді Гончар М.С., Подліянова Г.С.

Ухвалою судді Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою колегії суддів від 07 грудня 2020р. справу призначено до апеляційного розгляду на 10.02.2021р.

У судовому засіданні 10 лютого 2021р. було оголошено перерву до 21 квітня 2021р. для надання сторонами додаткових документів щодо спірного об`єкту нерухомості для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

20.04.2021р. згідно з розпорядженням № 154 керівника апарату суду на підставі службової записки судді-доповідача Маловічко С.В. проведено повторний автоматизований розподіл справ для заміни судді члена колегії Подліянової Г.С. у зв`язку з її тривалою хворобою з 08.04.2021р. (термін лікування продовжується та не визначено остаточно).

В порядку повторного автоматизованого розподілу замінено члена колегії Подліянову Г.С. на суддю Кримську О.М.

В судовому засіданні 21 квітня 2021р. досліджені та долучені до справи надані сторонами документи, які мають значення для перевірки апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторін, кожна з яких підтримала свою позицію, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши нові надані на стадії апеляційного провадження документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2001 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11), яка в подальшому була реконструйована.

Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 384/14 від 03.10.2001 зазначене житлове приміщення було переведено в нежиле, про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.01.2004.

Відповідач набув право власності на Ѕ частину вказаного нежитлового приміщення на підставі договору дарування від 18.02.2004, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту, спірне приміщення розташоване на першому поверсі чотирьохповерхового житлового будинку та складається з наступних приміщень: торговельного залу 1 загальною площею 48,6 кв. м, торговельного залу 2 загальною площею 20,2 кв. м, торговельного залу 3 загальною площею 31,5 кв. м, коридору 4 загальною площею 1,9 кв. м, кімнати 5 загальною площею 4,9 кв. м, туалету 6 площею 1,8 кв. м, комори 7 загальною площею 2,7 кв. м, а всього площа приміщення складає 111,6 кв. м.

Для визначення можливих варіантів поділу цього нежитлового приміщення в натурі судом була призначена судова будівельна-технічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта № 2511 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.09.2019, виходячи із загальної площі нежитлового приміщення, на ідеальну частку у Ѕ частини належить приміщень площею 55,8 кв. м. З урахуванням цього у експертизі запропоновано лише один варіант поділу спірного приміщення.

Так співвласнику ІІ можливо виділити: торговельний зал 2 площею 20,2 кв. м, частину торгівельного залу 1 площею 35,5 кв. м на загальну площу 55,7 кв. м., що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (жовтий колір); співвласнику І виділити: торгівельний зал 3 площею 31,5 кв. м, коридор 4 площею 1,9 кв. м, кімнату 5 площею 4,9 кв. м, туалет 6 площею 1,8 кв. м, комору 7 площею 2,7 кв. м, частину торгівельного залу 1 площею 12,9 кв. м, загальною площею 55,7 кв. м, що відповідає ідеальній частці у Ѕ частини (зелений колір). При поділі майна слід здійснити відповідні переобладнання,

зазначені у експертизі.

Позивач просила виділити їй частину приміщень, визначених для співвласника ІІ жовтим кольором на плані-кресленні у Додатку І до висновку, а відповідачу в такому разі приміщення, визначені для співвласника І зеленим кольором, а також зобов`язати кожну із сторін здійснити переобладнання, визначені експертом у їх приміщеннях із дотриманням норм ДБН. Обгрунтовувала такі свої вимоги тим, що у торгівельних залах 1 та 2 вона здійснює підприємницьку діяльність, продаючи товар, який там знаходиться.

Відповідач, заперечуючи проти позову, просив виділити йому приміщення, визначені для співвласника ІІ, а позивачу для співвласника І, вказуючи, що у останній частині нежитлового приміщення знаходяться всі мережі та лічильники з постачання води, електроенергії, теплопостачання, та саме з позивачем як ФОПом укладено постачальниками цих послуг відповідні договори, що, на його думку, є вагомим для поділу майна саме у запропонований ним спосіб. При цьому, зустрічного позову ОСОБА_1 заявлено не було.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд виходив із того, що вона зареєстрова-

на як ФОП, приміщення 1 та 2 використовує для здійснення підприємницької діяльності (магазин одягу), з нею укладені договори на постачання електроенергії, води, тепла у спірне нежитлове приміщення, а також суд прийняв до уваги фактичне використання саме цих приміщень позивачем, у яких розміщено належний їй товар.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що суд, пославшись на правові висновки Верховного Суду України щодо необхідності при поділі нерухомого майна враховувати технічну можливість його поділу відповідно до часток співвласників, не зважив на те, що влаштування дверного отвору між приміщеннями 3 та знову влаштовуваного коридору площею 12,9 кв. м слід здійснити у зовнішній несучій стіні будинку, в той час як експерту не ставилось питання, чи можливо технічно це виконати з урахуванням стану будинку. Вважає, що в такому разі у цій справі не встановлено таку технічну можливість, та суд безпідставно вважав, що виконання будівельних робіт для забезпечення ізольованого користування виділеними сторонам приміщеннями не пов`язано із втручанням в несучі конструкції.

Також у скарзі зазначається, що експертним висновком встановлено, що між сторонами не склався порядок користування нежитловим приміщенням, тому відповідач вважає, що з урахуванням того, що розподільний щиток електроенергії, в тому числі електричний лічильник, лічильники холодної та гарячої води, лічильник теплової енергії розташовані у приміщеннях, виділених за висновком експертизи співвласнику І, та саме з ФОП ОСОБА_2 укладені договори постачання цих послуг, то належало саме їй виділити ці приміщення, які експертом пропонуються для співвласника І. Тому саме на неї і буде покладено обов`язок влаштування дверного отвору як на особу, яка, насамперед, і була зацікавлена у поділі нежитлового приміщення.

Дослідивши вказані доводи скарги, зокрема, з урахуванням документів, наданих на стаді апеляційного провадження, оскільки вони мають значення для з`ясування цих обставин, колегія дійшла наступного.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 N 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Тобто, частку у квартирі, будинку, іншому нерухомому майні можна виділити в натурі, коли цю частину приміщення (житла) можна ізолювати від решти об`єкта нерухомості та використовувати повністю автономно.

Саме цим і обумовлено поняття «технічної можливості» здійснення поділу об`єкта нерухомості. При цьому не виключається, що в процесі поділу можуть бути використані певні переобладнання, які мають відповідати нормам ДБН, на що і наголосив експерт у висновку, а суд визначив, що проведення переобладнань кожним із співвласників має відбуватись з дотриманням ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва», ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі», ДБН В.3.2.-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Відтак, ствердження апелянта про те, що експертизою не встановлювалось технічної можливості поділу спірного нежитлового приміщення, не ґрунтуються на змісті висновку судової будівельно-технічної експертизи, оскільки експертом чітко визначено метраж виділених кожному співвласнику приміщень, який повністю відповідає його частці у спільному майні. Але ж для повної ізоляції приміщень сторін визначено ряд переобладнань, зокрема, і влаштування дверного отвору у стіні будинку між приміщенням 3 та нововлаштованим коридором площею 12,9 кв. м, який ще має влаштуватись через встановлення перегородки у приміщенні 1 співвласником ІІ позивачем ОСОБА_2 .

Фактично ж відповідач мав на увазі можливість влаштування дверного отвору у зовнішній стіні будинку.

Зі зроблених експертом під час дослідженні будинку та нежитлового приміщення світлин, долучених до висновку судової будівельно-технічної експертизи, вбачається, що нежитлове приміщення розташовано на першому поверсі житлового чотириповерхового будинку, але зовнішня його фасадна стіна знаходиться на теперішній час всередині спірного нежитлового приміщення, оскільки перед нею як його складова вибудовано скляну вітрину магазину, площа якої додана до площі цього нежитлового приміщення.

Надання роз`яснень судової будівельно-технічної експертизи, виконаної експертом

ТОВ «Регіональне судово-експертне бюро» Лещенком К.І., з цього питання на теперішній

час є неможливим у зв`язку із його смертю, про що було надано відповідь на заяву позивача ОСОБА_2 вказаною експертною установою. Тому сторони самостійно доводили суду ті обставини, який характер носить влаштування отвору у стіні будинку між приміщенням 3 та нововлаштованим коридором площею 12,9 кв. м, який ще має бути

влаштований шляхом встановлення перегородки у приміщенні 1 співвласником ІІ.

Відповідачем надано висновок ФОП ОСОБА_3 , який є експертом з технічного обстеження будівель і споруд (сертифікат АЕ № 003269) про визначення конструктивного типу зовнішньої стіни нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим виконано технічний огляд цього будинку, за наслідками якого визначено, що стіна, у якій слід виконати дверний отвір, є самонесучою та утворює одночасно з іншими зовнішніми та внутрішніми стінами остов будинку, що забезпечує її просторову жорсткість.

Зі свого боку, позивач надала документи, складені ТОВ «Настрой» (), яке здійснює діяльності: у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування у цих сферах; у сфері архітектури, фотографії.

Вказане товариство первісно розробляло технічний висновок про можливість реконструкції нежитлового приміщення АДРЕСА_1 під магазин промтоварів у 2001 році, що підтверджується копією відповідного технічного звіту, наданого стороною позивача.

У вказаному технічному звіті за 2001 рік ТОВ «Настрой» досліджувалась можливість здійснення реконструкції нежитлового приміщення під магазин, та, серед іншого, можливість влаштування дверного отвору по цій же стіні будинку, але на рівні приміщення 1, який влаштовувався із наявного віконного отвору. Та такі роботи, як слідує із світлин, вже фактично були проведені, а реконструйований об`єкт прийнято до експлуатації.

Також з наданого до вказаного технічного звіту креслення вбачається, що по зовнішній стіні будинку, яка є одночасно стіною приміщення 3, до реконструкції нежитлового приміщення мались два вікна, які під час реконструкції були закладені.

У такому стані реконструйований об`єкт прийнято до експлуатації та на нього позивачу було видано свідоцтво про право власності у січні 2014р., яка подарували у лютому 2014р. Ѕ частку відповідачеві.

З цього часу нежитлове приміщення магазин знаходилось в експлуатації та будь-яких негативних наслідків від здійсненої реконструкції для будинку в цілому не настало.

На теперішній час ТОВ «Настрой» з урахуванням свого ж висновку від 2001р. та наданих у ньому розрахунків, рекомендацій по влаштуванню дверних отворів із віконних, вказувало, що за період експлуатації дверного прорізу в межах ширини існуючого віконного, який виконано шляхом демонтажу підвіконної стіни, нових дефектів чи деформацій не виявлено.

Висновками ТОВ «Насторой» визнано можливим на теперішній час влаштування дверного прорізу в межах ширини існуючого віконного шляхом демонтажу підвіконної частини, оскільки демонтаж підвіконної частини вікна несуттєво впливає на напружений стан тримальних конструкцій, але при умові певного дотримання технології провадження будівельних робіт, про які зазначено у рекомендаціях.

Що стосується заперечень відповідача, що фактично ці віконні отвори є закладеними

на теперішній час, то ці обставини впливають лише на чітке дотримання рекомендацій, якими визначено, що виробництво таких робіт слід проводити шляхом висвердлювання або випилювання, не пошкоджуючи прилеглих частин стіни; допускається застосування електроінструменту з енергією удару не більше 20 Дж.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду встановлено як технічну можливість поділити майно у відповідності до ідеальних часток співвласників, так і виконати влаштування дверного отвору замість закладеного вікна, що не потягне додаткового навантаження на стіну будинку, яка є лише самонесучою та у якій такий віконний отвір був передбачений при його будівництві, у разі дотримання певного виробничого процесу.

Крім того, колегія враховує те, що відповідач не заперечує проти наявності конфліктів з приводу користування нежитловим приміщенням між сторонами як співвласниками та проти поділу у зв`язку з цим спірного нежитлового приміщення, але не погоджується лише із виділеними йому на його Ѕ частку приміщеннями через необхідність влаштування вказаного дверного отвору, але вказує, що бажав би отримати у власність саме ті приміщення, які виділені позивачу.

Отже, волевиявлення у відповідача на поділ майна мається, але не у визначений судом спосіб, тому всі заперечення проти рішення суду пов`язані саме з цими обставинами.

Між тим, суд в цій частині правильно виходив із того, що у виділених за варіантом експертного висновку приміщеннях співвласнику ІІ позивач ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність, а ці приміщення є торговими залами, у якому розміщено товар позивача.

Вказане підтверджується матеріалами справи, у яких є світлини про ці обставини: у цих приміщенням розкладено у певному порядку товар позивача, стоять манекени із демонстрацією одягу, обладнано робоче місце для торгового працівника ( т. 1 а.с. 75), які долучені експертом до висновку, а отже ці обставини існують на час розгляду справи судом.

Також колегія наголошує на тому, що у всіх кресленнях, технічних планах спірного приміщення, зокрема, зроблених експертом, видно, що у приміщенні № 3, виділеному відповідачу ОСОБА_1 , вже мається існуючий окремий вхід до його частки у нежитловому приміщенні, виділеної в натурі. Тобто його частка облаштована окремим входом.

При цьому, колегія враховує також, що фактично стіна будинку, у якій слід влаштувати двері відповідачеві, вже не знаходиться ззовні приміщення, а є внутрішньою, оскільки закрита прибудованою скляною вітриною, та така реконструкція є узаконеною.

Що стосується договорів, укладених на постачання комунальних послуг до нежитлового приміщення з ФОП ОСОБА_2 , та знаходження всіх лічильників та щитової у приміщенні, виділеному відповідачу, то ці обставини не мають переважного значення у поділі майна, як правильно встановив суд, оскільки у зв`язку з поділом майна такі договори мають бути укладені кожним із сторін у зв`язку із створенням нової власності окремих об`єктів нерухомого майна.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необгрунтованою, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 квітня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кримська О.М.