Васильківський міськрайонний суд КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5904/19
Провадження № 2/362/320/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2021 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

з участю секретаря Харченка А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8515620 (спеціальний розділ)), зареєстрований 27.01.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серія та номер: 45366519 від 01.12.2014 року повністю.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.29-30).

ОСОБА_3 судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позовну заяву залишити без розгляду, оскільки позивач в друге не з`являється в судове засідання та клопотань про розгляд справи у його відсутності або про відкладення з поважних причин до суду не подав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свого представника.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача, представника відповідача, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи в судове засідання, призначене на 23 вересня 2020 року та 27 січня 2020 року ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 75, 100, 106), а також ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи за допомогою смс повідомлення на номер мобільного телефона зазначеного ним в позовні заяві (а.с.30а).

Належних та допустимих доказів поважності причин неявки в судові засідання, призначені на 23 вересня 2020 року та 27 січня 2020 року ОСОБА_3 не надано.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Відповідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено вище, ОСОБА_3 в судові засідання не з`явився, був належним чином повідомленм про розгляд справи за адресою зазначеною в позовній заяві та за номером телефону зазначеною в позовній заяві, неявка ОСОБА_3 має ознаки повторності, доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, заяви про розгляд справи у відсутності позивача до суду не надходило, як і про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вищезазначених вимог цивільного процесуального законодавства позов ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача, оскільки суд позбавлений можливості з`ясувати позицію позивача з приводу заявлених ним вимог на час розгляду справи, а також щодо з`ясування обраного ним способу захисту та належного відповідача по справі.

Оскільки не убачається підстав для розгляду справи в порядку позовного провадження, оскільки згідно змісту поданої позовної заяви підлягають до оскарження дії виконавця щодо винесеної ним постанови про накладення арешту на майно боржника, наслідком чого є арешт спірного нерухомого майна, тобто відсутній спір про право в розрізі даного предмету спору, що свідчить про відсутність підстав розгляду у позовному провадженні питання звільнення з-під арешту майна, який накладено постановою державного виконавця.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 204/2494/20 від 28 жовтня 2020 року.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 257 ЦПК України суд роз`яснює, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись статтями 2, 13, 44, 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, про зняття арешту з нерухомого майна залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено 27.01.2021 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко