Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 757/29448/15-ц
Номер провадження 22-ц/824/12637/2021
Головуючий у суді першої інстанції О.В. Батрин
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
17 листопада 2021 року місто Київ

Номер справи 757/29448/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач Національний Банк України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, постановлену у складі судді Батрин О.В., в приміщенні Печерського районного суду міста Києва, інформація про дату складення повної ухвали не зазначена, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «КБ «Приватбанк», Національного банку України про стягнення суми банківського вкладу з відсотками та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.01.2014 між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) було укладено договір депозитного вкладу №SAMDNWFD500 «Стандарт» та відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 у доларах США строком на 1 рік до 14.01.2015, сума вкладу 60000 доларів США. Відповідно до п. 3 вказаного договору, вклад автоматично було пролонговано на строк до 14.01.2016.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що 07.08.2015 вона звернулася до Банку з письмовою заявою про надання інформації щодо стану її рахунків, однак викладені позивачем у поданій заяві вимоги задоволені не були, внаслідок чого 10.08.2015 вона звернулася до Національного банку України зі скаргою.

Крім того, 10.08.2015 позивач звернулася до ПАТ «КБ «Приватбанк» з письмовою вимогою про дострокове розірвання договору депозитного вкладу та повернення вкладу з нарахованими відсотками, проте дані вимоги також задоволені не були, у зв`язку із чим вона також звернулася до Національного банку України зі скаргою в якій просила вжити заходів щодо повернення грошових коштів.

Оскільки ОСОБА_1 фактично було відмовлено у поверненні грошових коштів, вона була змушена звернутися до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просила суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь суму банківського вкладу за договором №SAMDNWFD500 «Стандарт» від 14.01.2014 у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 60000 дол.США, а з Національного банку України - моральну шкоду у розмірі 7000 грн.

Рішенням Печерського районного суду від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто з останньої на корить держави судовий збір у розмірі 3532,20 грн.

Дане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу позивачем було надано лише ксерокопію заяви, яка не містить необхідних реквізитів, передбачених Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, а також не було надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі заяв про укладення договорів.

Крім того, у частині заявлених позовних вимог до Національного банку України місцевий суд не убачав правових підстав для покладення на останнього обов`язку з відшкодування моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 не було наведено обґрунтувань та не надано доказів щодо його бездіяльності, не зазначено як саме, на думку позивача, повинен був діяти Національний банк України та які саме дії останній неправомірно не виконав, як саме ним були порушені законні права та інтереси позивача та в чому полягає причинний зв`язок між шкодою та поведінкою Національного банку України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

У липні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Дана заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що під час ухвалення вказаного рішення суду не було відомо ряд істотних для справи обставин, які не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. А саме, 04.06.2020 з публікації в мережі інтернет «ПриватБанк і ФК «Фінілон»: афера з кримськими вкладами триває» від 04.06.2020 позивачу стало відомо, що згідно з договором від 17.11.2014 Банком було здійснено переведення боргу перед кримськими вкладниками на третю особу - ТОВ ФК «Фінілон». В зв`язку із чим, кошти кримських вкладників були наприкінці 2014 року переведені з рахунків банку на баланс вказаного товариства. Про існування такого договору від 17.11.2014 позивачу не було відомо раніше, оскільки переведення боргу було зроблено ПАТ КБ «ПриватБанк» без згоди з позивачем.

У поданій заяві ОСОБА_1 вказувала, що якби вищевикладені обставини були відомі їй та суду під час розгляду даної справи, то це б суттєво вплинуло на винесення судом іншого за змістом рішення.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року відмовлено.

Дана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилалася заявник у своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у цій справі судового рішення, а саме публікація у мережі інтернет «Приват Банк і ФК «Фінілон»: афера з кримськими вкладами триває» від 04.06.2020 не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні ст.423 ЦПК України. Позивачу станом на дату звернення із позовом до суду було відомо про переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором, який є предметом у справі, оскільки на офіційному сайті Банку в Умовах та правилах надання банківських послуг 30.01.2015 була розміщена відповідна інформація про те, що ненадання клієнтом визначених цими Умовами відповідних заперечень у строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта на ТОВ «ФК «Фінілон» зі згоди клієнта. При цьому, наведені позивачем нововиявлені обставини у своїй сукупності не спростовують висновків суду, викладених у рішенні суду, ухваленого у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин щодо наявності підстав для перегляду ухваленого рішення, у зв`язку із чим просила скасувати вищевказану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначила, що суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку щодо обізнаності позивача про переведення боргу, оскільки відповідач - ПАТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду справи у суді першої інстанції не вказував на те, що він не є належним відповідачем у справі у зв`язку з переведенням боргу на третю особу та не надав до суду жодного доказу на підтвердження цього факту. При цьому, судом не було враховано тієї обставини, що у відповідності до вимог ст.520 ЦК України, яка врегульовує питання щодо заміни боржника у зобов`язанні, ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано суду будь-якої письмової угоди, укладеної із ОСОБА_1 щодо переведення боргу на іншу особу.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі заявник зазначила про те, що договір про переведення боргу є недійсним в силу закону, тобто нікчемним, у разі, якщо кредитором не було надано згоди на заміну боржника.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника - ОСОБА_2 підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд про її задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

Представник відповідача - АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся. При цьому, на електронну адресу апеляційного суду від імені представника банку - Кобзар Ю.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке не скріплене електронним цифровим підписом.

Представник відповідача - Національного банку України у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань щодо неможливості розгляду справи у суді апеляційної інстанції та відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останнього не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності нез`явившихся осіб, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду справи. Суд не вбачав підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилалася ОСОБА_1 у поданій заяві, не можуть вважатися нововиявленими у розумінні положень ст.423 ЦПК України. При цьому, станом на дату звернення із позовом до суду позивачу було відомо про переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором, який є предметом у справі, оскільки на офіційному сайті Банку в Умовах та Правилах надання банківських послуг 30.01.2015 була розміщена відповідна інформація про те, що ненадання клієнтом визначених цими Умовами відповідних заперечень у строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта на ТОВ «ФК «Фінілон» зі згоди клієнта. При цьому, наведені позивачем нововиявлені обставини у своїй сукупності не спростовують висновків суду, викладених у рішенні суду, ухваленого у даній справі.

Переглянувши вказану ухвалу в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а саме щодо відсутності підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у даній справі судового рішення, з огляду на таке.

За приписами частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другоїстатті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Порівняльний аналіз термінів «не могли бути відомі» та «не були відомі», що містяться в пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про істотні для справи обставини, а тому заявнику необхідно навести доводи (у разі необхідності підтвердити їх належними доказами) на обґрунтування того, що нововиявлені обставини не були та не могли бути відомі заявнику під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 423 ЦПК України).

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Також потрібно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду від 05 грудня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до ПАТ КБ «ПриватБанк», Національного банку України про стягнення суми банківського вкладу з відсотками та моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Отже, на даний час вказане рішення Печерського районного суду від 05 грудня 2016 року не скасовано судом вищої інстанції та відповідно набрало законної сили.

Зі змісту ухваленого у справі рішення суду, яке позивач просила місцевий суд переглянути за нововиявленими обставинами, убачається, що підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 в першу чергу слугувало те, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу з ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачем було надано лише ксерокопію заяви, яка не містила необхідних реквізитів, передбачених Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 №492. Крім того, на підтвердження своїх вимог позивачем також не було надано доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі заяв про укладення договорів.

При цьому, як на єдину нововиявлену, на думку ОСОБА_1 , обставину остання посилалася на публікацію в мережі інтернет під назвою « ПриватБанк і ФК «Фінілон»: афера з кримськими вкладами триває» від 04.06.2020, з якої вона дізналася про те, що згідно з договором від 17.11.2014 Банком було здійснено переведення боргу перед кримськими вкладниками на третю особу - ТОВ ФК «Фінілон».

У поданій заяві про перегляд за нововиявленими обставини ухваленого у даній справі судового рішення заявник вказувала, що якщо вищевикладені обставини були б відомі позивачу та суду під час розгляду судової справи, то це б суттєво вплинуло на винесення судом іншого за змістом рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що зазначені заявником обставини щодо виявлення в мережі інформації про здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» дій по переведенню боргу перед кримськими вкладниками на ТОВ «ФК «Фінілон» не є нововиявленими в розумінні статті 423 частина 2 пункт 1 ЦПК України та не мають преюдиційного характеру при вирішенні спору.

А саме, посилаючись на вказані обставини, як нововиявлені, заявником не доведено, що про них не могло бути їй відомо на час розгляду судами даної справи.

Як вірно встановив суд першої інстанції під час розгляду поданою заявником заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, Банк надав суду докази про оприлюднення інформації щодо переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором банківського вкладу, який був предметом розгляду у цій справі.

Відповідно до п. 1.1.7.57 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014 року), які розміщені на офіційному сайті Банку https://privatbank.ua, було передбачено, що у зв`язку з анексією АР Крим та припинення діяльності банку на цій території, клієнт зобов`язується з`явитися в структурний підрозділ банку, розташований на материковій частині України, для здійснення банком дій щодо уточнення інформації, ідентифікації та вивчення клієнта та надати в банк від Агентства по страхуванню вкладів, розташованому за адресою: 109240, РФ, Москва, Верхній Таганський глухий кут, д. 4, далі Агентство, довідку про відсутність виплат грошових коштів клієнту - фізичної особі. При цьому, клієнт зобов`язаний вчинити дії, передбачені в цьому пункті, в термін до 31.12.2014 р.

Відповідно до п. 1.1.7.58 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014 року) було передбачено, що у разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених, п.1.1.7.58 цих Умов, подальша взаємодія за договором клієнта з банком може бути змінена шляхом повідомлення, в тому числі на сайті банку у відповідному розділі Умов та Правил. При необхідності отримання банком згоди від клієнта на здійснення таких дій, сторони керуються вимогами ст. 205 ЦК України (мовчазна згода).

На підставі викладених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, на офіційному сайті Банку за посиланням https://conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?lang=:ru 30.01.2015 року було розміщене повідомлення з наступним змістом:

«У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банка на цій території в розділ «1.1.7. Додаткові положення» Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору Клієнта з банком буде здійснюватись з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32. У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку в строк до 15.02.2015 р. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» зі згоди Клієнта» (а.с. 102, т.2).

Отже, станом на дату звернення із позовом до суду на офіційному сайті банку за посиланням https://conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?lang=ru містилась інформація про переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором, який є предметом у справі.

Крім того, 30.01.2015 було розміщене повідомлення про те, що подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватись з ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» та був наданий строк до 15.02.2015 для надання письмових заперечень, проте від ОСОБА_1 такі заперечення на адресу банку не надходили.

Тому, доводи позивача, що їй на час ухвалення рішення суду не було відомо про здійснення з боку відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» дій по заміні боржника у зобов`язанні за депозитним договором суд першої інстанції правильно відхилив, як безпідставні та які не є нововиявленими.

При цьому, такі обставини самі по собі не спростовують висновків суду, викладених у рішенні від 05 грудня 2016 року, які в першу чергу ґрунтуються саме на ненаданні позивачем належних доказів на підтвердження факту укладення договору банківського вкладу з ПАТ КБ «ПриватБанк», а також на підтвердження наявності грошових коштів на рахунку, відкритому на підставі заяви про укладення договору.

З наданих позивачем нових доказів, які не оцінювались судом, щодо обставин, що були встановлені судом, вбачається, що останні могли бути їй відомі під час розгляду даної справи по суті при належному виконанні своїх процесуальних прав та обов`язків.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як передбачено цивільним процесуальним законодавством, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Так, у поданій до суду першої інстанції заяві ОСОБА_1 посилалася на те, що 04.06.2020, тобто після ухвалення рішення у даній справі, з публікації в мережі інтернет їй стало відомо про переведення відповідачем у цій справі - ПАТ КБ «ПриватБанк» своїх боргів перед кримськими вкладниками на третю особу - ТОВ «ФК «Фінілон». Таким чином, заявник у своїй заяві посилалась саме на те, що Банк здійснив переведення свого боргу перед позивачем за договором банківського вкладу на іншу особу без її згоди.

Проте, заявник у поданій заяві не вказала яким саме чином наведена нею, як вона вважає нововиявлена обставина може вплинути на суть ухваленого у справі судового рішення, зокрема про задоволення її позову, адже у разі встановлення факту заміни боржника у спірному зобов`язанні з ПАТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «Фінілон», та у випадку задоволення заяви ОСОБА_1 під час перегляду за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 році суд позбавлений буде можливості вирішити питання про заміну неналежного відповідача у справі, адже за правилами п.2 ч.3 ст.429 ЦПК України суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Глава 3 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України не передбачає можливості ініціювання процедури нового судового розгляду за результатами розгляду заяви про перегляд ухваленого у справі судового рішення за нововиявленими обставинами.

Водночас, як було зазначено заявником у поданій апеляційній скарзі переведення відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу на ТОВ «ФК «Фінілон» за спірним у справі зобов`язанням не відповідає вимогам закону, оскільки відсутня відповідна згода кредитора (позивач), а тому вчинені Банком дії по заміні боржника є нікчемними. Отже, за такими доводами апеляційними скарги заявник сама вважає, що заміна боржника за виниклими між сторонами правовідносинами не відбулася.

Таким чином, наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не являються нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення, з тих підстав, що частина доказів на які посилається заявник фактично є новими доказами, які виникли після ухвалення судового рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подано заяву, а також з тих підстав, що частина доказів, зазначених заявником у заяві існувала на момент розгляду заяви і могла бути відомою сторонам під час розгляду справи судом при належному виконанні стороною своїх процесуальних обов`язків.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі.

Відповідно до положень частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Будь-яких інших фактичних даних (доказів), що у встановленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення позивач у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не навела.

Жодна з підстав, вказаних заявником в заяві, не відповідає змісту та критеріям підстав для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, встановленим частиною другою статті 423 ЦПК Україниі зводиться до переоцінки доказів, оцінених у судому процесі під час розгляду справи та ґрунтується на помилковому розумінні підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, а заявник фактично намагається ініціювати питання про повторний перегляд судового рішення у спосіб, не передбачений законом.

Таким чином, враховуючи те, що заявником не надано суду достатніх доказів і не зазначено істотних обставин, які не були і не могли бути їй відомі при ухваленні рішення суду і які є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України, і не доведено, що наведені у заяві обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що усе зазначене заявником не визнається істотними для справи обставинами та не є нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України і не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 22.11.2021.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна