Справа № 130/1169/21
Провадження № 22-ц/801/2675/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач :Сало Т. Б.
УХВАЛА

06 грудня 2021 рокуСправа № 130/1169/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Жмеринської окружної прокуратури, Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області,

встановив:

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову у даній справі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі не зазначено:

- в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо) (пункт 5);

- нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (пункт 6).

Також, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання (вимоги) особи, яка подала скаргу в порядку ч.1 ст. 374 ЦПК України.

Відповідно до п. 1-5 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

В даному випадку апеляційна скарга не містить таких вимог.

У порушення п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України ОСОБА_1 до апеляційної скарги не додано оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

ОСОБА_1 просить на підставі ухвали судді Вінницького апеляційного суду Матківської М.В. звільнити його від сплати судового збору, однак, таке клопотання задоволення не підлягає з наступних підстав.

У ч. 1 ст. 136 ЦПК України зазначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 3 ст. 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга вказаної статті).

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Доказів на підтвердження неможливості сплатити судовий збір заявником до апеляційної скарги не додано, і на підставі ухвали суду апеляційної інстанції (про звільнення апелянта від сплати судового збору при розгляді іншої справи) апеляційний суд не може звільнити скаржника від сплати судового збору, адже згадана ухвала не має преюдиціальної сили.

З прохальної частини позовної заяви слідує, що в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з чотирма вимогами:

«1) визнати, що предмет, підстави, відповідачі в позові - ті ж самі, що в позовах по яким постановами апеляцій стягнуто шкоду;

2) визнати, що нова підстава позову - продовжувача та інша дата бездіяльності відповідачів;

3) визнати, що статус позивача в кримінальних справах згідно вимог ст.60 КПК не дозволяє йому ст.303 КПК оскаржувати бездіяльність будь-яких осіб правоохоронних органів;

4) винести своє рішення по цьому позові на підставі норм матеріального права застосованих постановами апеляційного суду та стягнути з Держави України в особі Держказначейства України 1 000 000 грн».

Підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за перші три вимоги немайнового характеру підлягав до сплати судовий збір в розмірі 2 724 грн (908 грн х 3).

За іншу вимогу (четверта) позову позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тому ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір та долучити до апеляційної скарги оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 4086 грн (150% х 2724 грн) за реквізитами: отримувач ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37979858, банк Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, рахунок №UA0002856, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для надання апеляційної скарги в новій редакції з урахуванням вказаних вище недоліків апеляційної скарги та надання квитанції про сплату судового збору в розмірі 4 086 грн.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року - залишити без руху.

Надати строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків, в іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало