ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року

м.Суми

Справа №583/4917/20

Номер провадження 22-ц/816/567/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року, в складі судді Ярошенко Т.О., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки в сумі 40448,39 гривень.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, загальною площею 170,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер :04:017:0046, загальною площею 0,0897 га. Зазначає, що відповідачем не вжито жодних заходів щодо оформлення права землекористування земельною ділянкою міської об`єднаної територіальної громади в особі Охтирської міської ради, в результаті чого ОСОБА_1 безпідставно збережено кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування вищевказаною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період: 3 місяці 17 днів 2019 року та 6 місяців 2020 року у розмірі орендної плати в сумі 40448,39 гривень (за три місяці 17 днів 2019 року - 15080,06 грн, за 6 місяців 2020 року - 25368,33 грн). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.08.2020 року № 111 затверджено акт про визначення збитків від 07.07.2020 року, який разом з повідомленням-пропозицією щодо добровільного відшкодування збитків в досудовому порядку було направлено на адресу відповідача, однак останній вказане повідомлення проігнорував.

Посилаючись на викладене, враховуючи те, що відповідач фактично використовував земельну ділянку протягом значного часу, ухилявся від укладення договору оренди, що позбавило територіальну громаду, як власника землі, права отримувати дохід в розмірі орендної плати, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :04:017:0046, площею 0,0897 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 14.09.2019 року по 30.06.2020 року в розмірі 40448,39 грн та стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Охтирська міська рада Охтирського району Сумської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок технічної помилки позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, надав копію Інформації з Державного реєстру речових прав на інший об`єкт нерухомого майна, яке належить не відповідачу, а іншій особі, яка не є стороною у справі. При цьому, судом першої інстанції, всупереч принципам всебічності, повноти та об`єктивності розгляду справи не було витребувано інформації про дійсного власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та не надано позивачу можливості надати додаткові докази на підтвердження інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що саме ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за зазначеною адресою.

Вважає, що суд неповно встановив фактичні обставини справи, формально підійшов до розгляду справи. Внаслідок нівелювання судом принципу платності використання землі в України, в даному випадку, відповідач фактично уникає відповідальності за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та не зобов`язаний сплачувати грошові кошти до міського бюджету за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (40448,39 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 28.09.2018 року земельна ділянка за кадастровим номером :04:017:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0897 га з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, зареєстрована 14.09.2019 року Сумською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» (а.с. 9-11).

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 30 від 17.02.2016 року з додатками до нього, затверджено Порядок з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради та утворена відповідна комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі, Охтирської міської ради (а.с. 17-24).

Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,0897 га, кадастровий номер :04:017:0046, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходяться нежитлові будівлі, власником яких є ОСОБА_1 , якого було запрошено до участі в засіданні комісії, використовує вказану земельну ділянку без належних правових підстав, чим завдав територіальній громаді міста збитків за період 3 місяці 17 днів 2019 року 6 місяців 2020 року в загальній сумі 40448,39 грн, про що складено акт від 07.07.2020 року № 02-09/48 (а.с. 29, 33).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.08.2020 року № 111 було затверджено акт з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам за користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують право власності або користування від 07.07.2020 року № 02-09/48 (а.с. 34-36).

Згідно з повідомленням від 07.09.2020 року № 01-14/2480 ОСОБА_1 було запропоновано у разі визнання вимог за вказаним актом добровільно відшкодувати завдані збитки, у визначеному ним розмірі. Вказане повідомлення отримане відповідачем 19.09.2020 року, що підтверджується його особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 37).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог, а додані до позовної заяви документи не підтверджують викладені у позові обставини, а саме, що об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 , які знаходяться на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер :04:017:0046, загальною площею 0,0897 га, належать на праві приватної власності саме ОСОБА_2 і, що саме на нього має бути покладений обов`язок відшкодувати недоотримані Охтирською міською радою Охтирського району Сумської області доходи у вигляді орендної плати.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді справи закріплений ч.1 ст.89 ЦПК України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

В позовній заяві Охтирська міська рада посилалася на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 170,3 кв.м, яке він придбав у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу № 1058 від 14.09.2019 р., що посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., номер запису про право власності 33225347 від 14.09.2019.

Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог позивач помилково надав копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єктів, які розташовані за іншою адресою: АДРЕСА_2 , та належать на праві приватної власності іншій особі, а саме ОСОБА_3 . Цей доказ не стосується предмета доказування і не спростовує інших доказів по справі, які свідчать про фактичне користування відповідачем ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0897 га, кадастровий № :04:017:0046 за період 3 місяці 17 днів 2019 р. та 6 місяців 2020 р.

Таким чином, вказані у позовній заяві обставини справи досліджені в неповному обсязі. Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції, всупереч принципам всебічності, повноти та об`єктивності розгляду справи не було витребувано інформації про дійсного власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та не надано позивачу можливості надати належні докази на підтвердження інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В зв`язку з цим, до апеляційної скарги позивачем надані докази, які свідчать про те, що дійсним власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 170,3 кв.м є ОСОБА_1 , яке він придбав у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу № 1058 від 14.09.2019 р, що посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., номер запису про право власності 33225347 від 14.09.2019 (а.с. 65-66).

У даній справі заявлена вимога позивача про стягнення з відповідача, як власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, на підставі статті 1212 ЦК України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно, за період з 14.09.2019 року по 30.06.2020 року.

Відповідно до положень ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

Як вбачається з положень ст.120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 ст.93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Водночас за змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Набуттю права користування передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно, тобто з 14 вересня 2019 року у ОСОБА_1 виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Цього обов`язку відповідач не виконав, а отже без законних підстав зберіг у себе майно - кошти за оренду землі.

Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року № 917/1739/17, від 23.05.2018 року № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року № 922/3412/17, від 14.01.2019 року № 912/1188/17, від 21.01.2019 року № 902/794/17, від 29.01.2019 року № 922/536/18.

Таким чином, оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідачу ОСОБА_1 , як фактичному користувачу земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки Охтирській міській раді Охтирського району Сумської області на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Зроблений позивачем розрахунок заборгованості підтверджується належними доказами та є обгрунтованим.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Охтирської міської ради безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю у розмірі 40448,39 грн.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає компенсації судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2102 грн 00 коп та за апеляційний перегляд справи в розмірі 3153 грн 00 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області задовольнити.

Скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 лютого 2021 року та прийняти постанову.

Позов Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області (адреса 42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, , р/р UА0018538, Отримувач: Охтирське УК/Охтирська міська ОТГ/24062200, Код , Банк: Казначейство України, Код банку: 899998) безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використанням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :04:017:0046, площею 0,0897 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 14 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року в розмірі 40448,39 грн (сорок тисяч чотириста сорок вісім гривень 39 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області (адреса 42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 11, р/р UА0033528 банк Державна казначейська служба України, м. Київ МФО 820172) судовий збір в розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні), сплачений за подання позовної заяви та 3153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина