Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 січня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Гальчинській А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про стягнення суми за попереднім договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Сахненком Є.В., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь сплачений аванс у розмірі 103 663,55 грн. та штраф у розмірі 103 663,55 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 березня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 494, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався продати позивачу квартиру АДРЕСА_1 за 20 000,00 дол. США. В якості авансу позивачем було передано відповідачу кошти в розмірі 103 663,55 грн., що еквівалентно 4000,00 дол. США. Відповідно до п. 1.5.2 попереднього договору від 14.03.2018 року ОСОБА_2 зобов`язувався підготувати в строк до укладення основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Однак, останній свої обов`язки за попереднім договором не виконав, документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, не підготував. За таких обставин, основний договір не було укладено з вини відповідача, який ухиляється від його укладення. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 03.09.2018 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Третьою особою подані письмові пояснення, в яких приватний нотаріус не заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що у встановленому законом порядку ним був посвідчений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_2 зобов`язався укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу даної квартири (Оснований договір) не пізніше 31.03.2018 р. у ПН КМНО Русанюка З.З. або у іншого нотаріуса за вибором ОСОБА_1 . На підставі п.2.3 цього укладеного попереднього договору позивачем було сплачено відповідачу аванс в розмірі 103 663,55 грн., що еквівалентно 4 000,0 дол.США на день підписання договору. Пунктом 4.1 попереднього договору передбачено обов`язок відповідача повернути позивачу сплачену суму авансу та сплатити позивачу штраф в розмірі суми авансу. 28.03.2018 р. ним було посвідчено заяву ОСОБА_1 щодо запрошення ОСОБА_2 на укладання на підписання Основного договору купівлі-продажу квартири до ПН КМНО Русанюка З.З. на 13.00 год. 31.03.2018 р. із зазначенням адреси. У вищевказаний день укладання Основного договору за адресою, вказаною в запрошенні, з`явився лише ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, інформація щодо укладання останнім Основного договору у приватного нотаріуса була відсутня.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в своїх письмових поясненнях не заперечував проти задоволення позову.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 14.03.2018 року між ОСОБА_2 (як майбутнім продавцем) та ОСОБА_1 (як майбутнім покупцем) було укладено Попередній договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим № 494.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного Попереднього договору продавець ОСОБА_2 зобов`язується продати покупцеві ОСОБА_1 , а покупець зобов`язується купити у продавця квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому сторони домовляються, що: а) договір купівлі-продажу (основний договір) має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше 31 березня 2018 року у приватного нотаріуса КМНО Русанюка З.З., або у іншого нотаріуса за вибором; б) в цілому сума договору купівлі-продажу нерухомості, що зазначена вище (основного договору), має становити 20 000,00 дол. США грн.; в) на день укладення договору купівлі-продажу продавцем мають бути підготовлені та зібрані (отримані) усі документи, що відповідно до чинного законодавства необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного вище об`єкту нерухомості.

Згідно п. 2.3 Попереднього договору купівлі-продажу покупець передав, а продавець отримав від покупця гроші - аванс в сумі 103 663,55 грн., що на день підписання договору еквівалентно 4 000,0 дол.США.

Позивач стверджує, що відповідач свої обов`язки за попереднім договором не виконав, документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири, не підготував, що унеможливлює укладення основного договору купівлі-продажу.

Згідно умов п.4.1 Попереднього договору купівлі-продажу у разі, якщо продавець буде відмовлятися від укладення Основного договору, продавець зобов`язаний повернути покупцю суму авансу у розмірі, що визначений п. 2.3 цього Попереднього договору, яка буде отримана продавцем в рахунок сплати за майбутній продаж нерухомого майна згідно з п. 2.3. цього попереднього договору, та сплатити покупцю штраф у розмірі суми авансу, що була передана покупцем продавцю в рахунок сплати ціни продажу за нерухоме майно відповідно до п. 2.3. цього попереднього договору.

28.03.2018 року ОСОБА_1 було направлено на адресу ОСОБА_2 заяву запрошення, що посвідчена приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З., в якій йшлося про дату та місце укладення та підписання основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , а саме на 13.00 год. 31 березня 2018 року за адресою розташування приватного нотаріуса КМНО Русанюка З.З.: м. Київ, вул. Драгоманова, буд. 20, прим. 320.

Разом з тим, вказана вимога залишилась без виконання відповідачем.

На спростування наданих позивачем доказів відповідач не подав своїх доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Приписами ст.570 ч.1 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Частиною 2 ст.570 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 р. по справі № 592/9068/17 зазначено про те, що суди попередніх інстанцій, встановивши, що основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його основної частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору і така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення забезпечувального платежу.

Вказаний висновок узгоджується також із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25.09.2012 р. у справі № 6-82цс13.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004, від 13.10.2005, а також від 21.06.2006 вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

З урахуванням наведеного можливо дійти висновку про те, що другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом.

Викладені тези в їх сукупності є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: 1) забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами, того чи іншого цивільно-правового зобов`язання; 2) обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком; 3) винне ухилення одної зі сторін від виконання укладеного з дотриманням встановленої законом форми договору, котрий забезпечений завдатком.

Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми або рухоме майно у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що позивачем сплаченою ним сумою було забезпечено укладеного між сторонами зобов`язання про купівлі-продаж нерухомого майна, сторонами дотримана нотаріальна форма укладання договору, відповідач ухилився від виконання своїх зобов`язань.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своє вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз положень ст.614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає обов`язок довести відсутність своєю вини саме на цю особу. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання.

Отже, саме відповідач повинен був довести суду причини неукладання ним Основного договору купівлі-продажу квартири.

Таких доказів стороною відповідач суду не надано.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за Попереднім договором купівлі-продажу від 14.03.2018 року не виконав, а саме не підготував необхідні документи для укладення основного договору, доказів протилежного матеріали справи не містять, відтак, з останнього на користь позивача підлягає стягненню аванс у розмірі 103 663,55 грн. та штраф у розмірі 103 663,55 грн.,а всього - 207 327,10 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, їх доведеність в судовому засіданні, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2 073,27 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 614, 615, 629, 635 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про стягнення суми за попереднім договором - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) за попереднім договором від 14.03.2018 р., посвідченим ПН КМНО Русанюком З.З. за реєстром № 494, сплачений аванс за попереднім договором у розмірі 103 663,55 грн. та штраф у розмірі 103 663,55 грн., а всього - 207 327,1 грн. (двісті сім тисяч триста двадцять сім грн. 10 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 073,27 грн. (дві тисячі сімдесят три грн. 27 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. М. Ларіонова