Ширяївський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Тарасенка М.С.,

секретаря Шевчук Г.С.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, -

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, в якому просить суд вирішити питання про примусове проникнення до житлового будинку площею 71,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржнику - ОСОБА_1 ; надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Хлебникову О.В., а також іншим особам, що будуть залучені приватним виконавцем до проведення виконавчих дій, а саме: стягувачу або його представнику, що мають право брати участь у проведенні виконавчих дій в поряд ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»; суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання, що залучається для проведення оцінки майна в поряді ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження»; понятим, що залучаються при опису і арешту майна боржника в порядку ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», і примусове проникнення до нерухомого майна боржника, а саме до житлового будинку площею 71,20 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржнику.

Обґрунтовуючи вимоги подання, державний виконавець зазначає, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебникова О.В., перебуває виконавче провадження № 56508022 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1297/2010, виданого 14.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості по договору кредиту в сумі 697 268,54 грн. та третейського збору в розмірі 7372,69 грн.

Вимоги виконавчого листа станом на день звернення до суду з поданням боржником ОСОБА_1 не виконані, будь-яких дій, спрямованих на виконання вимог рішення суду, боржником не здійснено. На виклики державного виконавця боржник не з`явився.

Виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 з метою врученння документів виконавчого провадження та проведення виконавчих дій щодо опису арешту майна, однак, невстановлена особа, що назвалась донькою боржника відмовилась надати доступ до домоволодіння за вказаною адресою для проведеня належного опису та арешту майна, що стало підставою для звернення до суду із вказаним поданням.

Розгляд подання відбувається без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Хлєбников О.В. надав клопотання про розгляд подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлебникова О.В., перебуває виконавче провадження № 56508022 з примусового виконання виконавчого листа № 6-1297/2010, виданого 14.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості по договору кредиту в сумі 697 268,54 грн. та третейського збору в розмірі 7372,69 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 01.06.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копія постанови направлено боржнику, за адресою вказаною у виконавчому документі рекомендованою поштою з повідомленням про вручення відправлення.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 06.06.2018 року.

Вимоги виконавчого документу боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання здійснено, пояснень щодо причин невиконання виконавчого документу не надано.

07.07.2020 року виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 з метою врученння документів виконавчого провадження та проведення виконавчих дій щодо опису арешту майна, однак, невстановлена особа, що назвалась донькою боржника відмовилась надати доступ до домоволодіння за вказаною адресою для проведен належного опису та арешту майна.

Згідно акту приватного виконавця від 07.07.2020 року, складеного за фактом виходу за місцем проживання боржника, вбачається, що боржника за вказаною адресою не виявлено, невстановлена особа, що назвалась донькою боржника відмовилась надати доступ до домоволодіння за вказаною адресою для проведеня належного опису та арешту майна.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Разом з тим, матеріали подання не містять жодних належних та достатніх доказів того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до свого житла, що є підставою для відмови в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, ст. 439 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Хлєбникова О.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25.01.2021 року.

Суддя М.Тарасенко