Справа № 299/1875/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Готра Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Міци О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Продан Оксана Василівна, на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Леньо В.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та утримання дружини,

в с т а н о в и в:

Так, 30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та утримання дружини. Позов обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб 13.04.2019. Від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося із за різних поглядів на життя, сімейні обов`язки та виховання дитини. Між ними постійно виникали сварки та непорозуміння через поведінку відповідача. Відповідач не допомагає їй у веденні домашнього господарства, участі у вихованні сина не приймає і весь тягар забезпечення та облаштування побуту сім`ї лежить на її плечах. Непорозуміння між подружжям призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Нехтуючи такими цінностями відповідач спричиняє їй душевні страждання. Жодних відносин вони не підтримують, тривалий час проживають окремо і шлюб існує тільки формально, а тому збереження шлюбу є недоцільним. Також зазначила, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина не надає хоча є здоровим та працездатним.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ». Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн щомісячно і до досягнення ним повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином трьох років.

Заочним рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.04.2019 року у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Актовий запис № 208 розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище " ОСОБА_1 ".

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати звернення до суду - 30.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Продан О.В., подала апеляційну скаргу в якій просить заочне рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Вказує, що визначивши розмір аліментів 1500 грн. на утримання дитини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що такий розмір повинен забезпечити належний рівень життя дитини, а саме: необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування, тощо, однак врахування прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років не є належним обґрунтуванням позову. Що стосується рівності обов`язку утримувати дитину, то зазначила, що догляд за дитиною віком один рік потребує від матері постійної присутності та уваги, особливого режиму харчування, турботи, супроводу і окреме проживання батька унеможливлює їй працювати. Роль матері в цій частині є безумовною та не може ототожнюватися виключно грошовою формою утримання.

Щодо стягнення аліментів на її утримання, то зазначила, що вона здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому повністю обмежена в можливості самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги. Народження дитини та подальший догляд за нею є періодом, коли жінка потребує додаткової підтримки і згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України, материнство охороняється державною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та відмови у задоволенні стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ОСОБА_1 , що стверджується довідкою виконкому Матіївської сільської ради Виноградівського району №287 від 07.07.2020 (а.с. 17).

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, яка веде догляд за неповнолітнім сином, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Визначений судом розмір аліментів, у сумі 1500 грн. на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на думку колегії суддів, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

З врахуванням вищенаведеного, рішення суду першої інстанції у вказаній частині слід залишити без змін.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо її утримання до досягнення сином трьохрічного віку, то апеляційний суд дійшов до висновку, що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Оскільки малолітній син сторін проживає з позивачкою, що не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, а тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до вказаного періоду.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які може сплачувати відповідач на користь позивача стосовно її утримання на строк до досягнення дитиною трьох років, апеляційний суд виходить з того, що відповідач є працездатною молодою особою, якій не протипоказана праця, інших дітей, непрацездатних дружини або батьків на утриманні не має, а тому має можливість сплачувати аліменти ще й на утримання позивачки до досягнення сином трьох років.

Враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, вартість життя, обмеження позивача у можливості самостійно працювати, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, слід визначити розмір утримання на дружину в розмірі 1 000,00 грн., що не перевищує розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом, для відповідної соціальної групи (працездатної особи), оскільки останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов до неправильного висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина, так як таке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення зазначеної позовної вимоги.

Зважуючи на викладене та керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Продан Оксана Василівна, задовольнити частково.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 7 грудня 2020 року скасувати в частині відхиленої судом позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та постановити у справі постанову про часткове задоволення цієї позовної вимоги.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1 000,00 гривень щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років.

У задоволенні решти розміру даної позовної вимоги, відмовити.

Рішення суду першої інстанції щодо стягнення аліментів на утримання дитини, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 1 261,20 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 07 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: