Справа № 459/3040/20 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновська Ю.Д.
Провадження № 22-ц/811/3437/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 серпня 2021 року, ухвалене в складі головуючого - судді Дем`яновської Ю.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Червоноградський МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у справах дітей виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області та Червоноградський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів,

В С Т А Н О В И В:

в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів), Відділу в справах дітей Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області та Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, яким просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 73 341,00 грн, за період з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року, що стягуються на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року в справі № 2-2730 з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 травня 2006 року народження та до досягнення дітьми повноліття. 27 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів із ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментах станом на 27 червня 2018 року та повідомила про відсутність претензій до ОСОБА_1 та виконавчої служби. В подальшому, за заявою ОСОБА_2 від 29 липня 2020 року державним виконавцем Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 05 серпня 2020 року повторно відкрито виконавче провадження, внаслідок чого державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості, яка станом на 01 жовтня 2020 року складає 82 976,00 грн, з яких за період з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року така визначена в сумі 73 341,00 грн. Позивач вказує, що від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 73 341,00 грн, що виникла за період з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року він повинен бути звільненим, оскільки протягом цього часу його син, ОСОБА_3 , припинив проживати з матір`ю ОСОБА_2 та почав проживати з позивачем та його мамою (бабусею ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 , у зв`язку з чим повністю перебував на його утриманні за адресою: АДРЕСА_1 , де йому були створені належні умови проживання, облаштовано місце для навчання, зберігались його речі та куди до нього приходили друзі. Вказує, що за весь період проживання ОСОБА_6 не з матір`ю, відповідачка ОСОБА_2 участі в житті сина не приймала, він навіть не мав її номеру телефону. Незважаючи на те, що з 2018 року позивач працював у Польщі в зв`язку з необхідністю матеріально забезпечувати сім`ю, весь тягар утримання сина лежав лише на ньому, а тому він неодноразово звертався до відповідачки з проханням забрати сина до себе, однак вона відмовлялась, та і сам син ОСОБА_6 не бажав повертатись до матері. В подальшому, позивач звернуся до Червоноградського міського суду Львівської області про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини (справа №459/2467/20), а за заявою ОСОБА_2 від 29 липня 2020 року державним виконавцем постановою від 05 серпня 2020 року повторно відкрито виконавче провадження та нараховано заборгованість в описаному вище розмірі.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на користь ОСОБА_2 за рішенням Червоноградського міського суду від 25 травня 2006 року, у розмірі 73 341,00 грн, що виникла за період з 01 липня 2018 року до 01 липня 2020 року він повинен бути звільненим, оскільки протягом цього часу син ОСОБА_6 проживав з ним, перебував на його утриманні, що стало підставою до того, що 27 червня 2018 року відповідачка звернулася з заявою про закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів на дітей, а постановою від 05 серпня 2020 року за заявою від 29 липня 2020 року повторно відновила виконавче провадження. Докази у справі, зокрема показання свідків, як з моєї сторони, так і зі сторони відповідачки про відомі обставини у справі не є суперечливими, а навпаки вказують на те, що в зазначений період ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з бабусею та з позивачем і перебував на його утриманні.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 серпня 2021 року, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В листопаді 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апелянт не довів фактів порушення судом його прав та інтересів, а тому не може оскаржувати законність чи обґрунтованість рішення, яке стосується прав інших осіб, які беруть участь у справі. Просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 серпня 2021 року.

Сторони та інші учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Від Червоноградського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справу без їх участі.

Від представника позивача адвоката Золочівського В.П. надійшло клопотання, в якому він просить відкласти розгляд справи у зв`язку із сімейними обставинами.

Розглянувши подане адвокатом клопотання, колегія суддів, з огляду на те, що повідомлені ним причини неявки є неповажними, та нічим не підтверджені, приходить до висновку, що його слід відхилити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року Червоноградським міським судом Львівської області видано дублікат виконавчого листа у справі №2-2730/06 на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 травня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 03.05.2006 року до повноліття дітей.

Заявою від 27 червня 2018 року ОСОБА_2 просила закінчити виконавче провадження про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на її користь в зв`язку з відсутністю заборгованості по аліментам станом на 27 червня 2018 року, в зв`язку з чим 27 червня 2018 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 9709902.

04 серпня 2020 року ОСОБА_2 подала до Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) заяву про примусове виконання рішення та просила прийняти до виконання виконавчий лист виданий 25 травня 2006 року Червоноградським міським судом Львівської області у справі № 2-2730, на підставі чого 05 серпня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62728083.

Крім цього, ОСОБА_2 було подано заяву про наявність заборгованості зі сплати аліментів з 01 липня 2018 року, внаслідок чого державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що станом на 01 жовтня 2020 року розмір заборгованості по аліментах становить 82 976,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від: 18 січня 2018 року у справі № 706/136/16-ц (провадження № 61-719св17), 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17 (провадження № 61-34616св18), 01 квітня 2019 року у справі № 459/1087/17 (провадження № 61-26954св18), 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18 (провадження № 61-15013св19).

При цьому, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17 (провадження № 61-452св18) та від 04 березня 2021 року у справі № 177/1090/18 (провадження № 61-7448св20)).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на те, що його син - ОСОБА_6 , починаючи з липня 2018 року, проживав разом із ним. Однак, позивач не наводить жодних відомостей, що з цього часу з ним проживала і його донька, в користь якої також стягуються аліменти за згаданим рішення суду.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції установлено, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої ним не оспорюється.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що ОСОБА_1 не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Такі висновки місцевого суду, окрім інших доказів по справі, ґрунтуються на показах самого сина позивача, який був допитаний як свідок, та дав пояснення, що у спірний період він не проживав постійно з батьком та його матір`ю (бабусею), а лише зрідка навідував їх.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 26 листопада 2021 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич