Справа № 477/119/21
Провадження № 2-з/477/5/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпечені позову

28 січня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючого у справі судді Полішко В.В., з секретарем Заїченко О.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 84311,00 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: стягувати з його заробітної плати 50% відповідно до постанови старшого державного виконавця Березнегуватського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долини Д.В. від 15 жовтня 2020 року, до погашення заборгованості по аліментам у сумі 84311,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені в статті 150 ЦПК України, серед яких є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду у Постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову заявник просить заборонити проводити відрахування з його заробітної плати в рахунок сплати аліментів, а також боргу. З цієї заяви вбачається, що стягнення проводиться на підставі виконавчого листа, виданого 25.06.2013 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області у справі № 470/440/13-ц, Тобто стягнення проводиться за рішенням суду.

Водночас, з вказаної заяви не вбачається обґрунтована необхідність у застосуванні забезпечення позову. Суду не надано доказів, що свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за заявленим позовом. Тобто, вказана обставина лише зазначена у заяві без будь-якого обґрунтування та наведення доказів на підтвердження цього.

Сам факт звернення до суду з позовом, не є беззаперечним доказом того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо відсутності обґрунтованих законних підстав для вжиття заходів забезпечення позову. В зв`язку з чим подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до ст.ст.354-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко