Справа № 175/2805/20-ц
Провадження № 2/175/728/20
У Х В А Л А

26 січня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про припинення спільної часткової власності, визнання права власності, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності та виділ майна в натурі. 23 листопада 2020 року до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_2 про зміну предмету позову. Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 24 грудня 2020 року прийнято позовну заяву (у новій редакції зі зміною предмету позову).

15 січня 2021 року представник позивача за ордером про надання правничої допомоги ОСОБА_1 подала до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з даним позовом.

Підстави відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати встановленні ст. 136 ЦПК України. Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Зі змісту ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе виключно за наявності відповідних підстав і є правом, а не обов`язком суду. Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Суд наголошує, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан заявника для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на заявника.

Як вбачається з матеріалів клопотання про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_2 на підтвердження скрутного матеріального становища надає до суду рішення виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 17.08.2005 року, довідку Університету митної справи та фінансів № 263 від 23.07.2020 року, довідку Університету митної справи та фінансів № 26/10-27 від 21.07.2020 року. Однак суд зазначає, що надані ОСОБА_2 довідки та інформація викладена в клопотанні не можуть свідчити про те, що позивачка за позовом не має інших джерел для існування та забезпечення своїх потреб - зокрема для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно, компенсації, тощо).

Згідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10(зі змінами та доповненнями від 25.09.2015 року) встановлено, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2020 року судом відстрочено сплату судового збору позивачці ОСОБА_2 при зверненні з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про припинення спільної часткової власності, визнання права власності, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, що забезпечує позивачці можливість звернення до суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів.

На підставі вищевикладеного, визначені представником позивачки ОСОБА_1 підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом слід визнати необґрунтованими, оскільки переконливих доказів майнового стану, який би давав достатні підстави саме для звільнення позивачки від сплати судового збору до суду не подано. Отже, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом відмовити.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про припинення спільної часткової власності, визнання права власності, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Озерянська Ж.М.