Справа №:367/152/21
Провадження №: 2/755/2808/21
УХВАЛА

про відкриття провадження

"04" червня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (вказане в позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання шлюбного договору недійсним, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати недійсним повністю з моменту укладання шлюбний договір, укладений 14 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 14 січня 2017 року Василенко О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №140.

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що сторони з 12 квітня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружжя з дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. 14 січня 2017 року між сторонами укладено шлюбний договір, посвідчений 14 січня 2017 року Василенко О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №140. Відповідно до п.1 договору визначено, що усе майно (рухоме та нерухоме), окрім наведеного у п. 2 даного договору набуте за час перебування у шлюбі належить сторонам на праві спільної сумісної власності). У пункті 2 шлюбного договору встановлено, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке буде придбане на ім`я чоловіка, є особистою приватною власністю чоловіка, ОСОБА_2 та всі майнові права, пов`язані з зазначеним нерухомим майном є особистою приватною власністю чоловіка, ОСОБА_2 . Пунктом 3 шлюбного договору передбачено, що у випадку розірвання шлюбу, придбане нерухоме майно, наведене у п.2 даного Договору залишається ОСОБА_2 . Пунктом 4 шлюбного договору визначено, що у випадку розірвання шлюбу нерухомість, у якій зареєстровані та проживають подружжя та їх діти залишається Дружині та дітям, відповідно до чинного законодавства. Позивач вважає, що зазначеними умовами шлюбного договору вона поставлена у надзвичайно невигідне матеріальне становище, оскільки цими умовами закріплено, що її чоловіку належить майже все майно, набуте подружжям за час шлюбу. 17 січня 2017 року відповідач за договором купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого Дяченко О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, придбав 3/8 частини нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею

930,30 кв.м. (площа 3/8 частин становить 348,86 кв. м). Однак, як з`ясувалося, відповідач придбав ці 3/8 частини зазначеного вище нежилого приміщення за запозичені кошти зі строком повернення до кінця вересня 2018 року та до кінця вересня 2019 року. За особисті кошти він цю позику повернути не зміг. Погашення позики, взятої відповідачем на придбання 3/8 частин нежилого приміщення, в повному обсязі здійснюється за рахунок спільних коштів подружжя. Зокрема, у зв`язку з необхідністю погашення цієї позики у визначені строки (до кінця вересня 2018 року та до кінця вересня 2019 року) подружжя взяло дві інші, більш триваліші, позики (кредити) із зобов`язанням сплачувати відсотки, а саме: на суму 561 400,00 грн, що еквівалентно

20 000,00 доларів США за комерційним курсом продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України на день укладення договору позики - 26 вересня 2018 року з нарахуванням 10% річних (строк повернення - до 27 вересня 2023 року); та 800 000,00 гри за Договором про споживчий кредит № РР/30/138 від 01 жовтня 2019 року під 26,5% річних (строк повернення - до 28 вересня 2029 року). Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 26 вересня 2018 року сторонами в іпотеку передане єдине житло, яке належить їм на праві спільної сумісної власності: квартира АДРЕСА_1 . Отже нерухоме майно, яке за спірним шлюбним договором є особистою приватною власністю відповідача, в дійсності, придбано за рахунок спільних коштів подружжя та спільних боргових зобов`язань. Взявши спільні боргові зобов`язання, позивач фактично ризикує своєю частиною у єдиному спільному нерухомому майні, яке є єдиним житлом. При цьому ринкова вартість 3/8 частин нежилого приміщення по АДРЕСА_4 становить 5 000 000,00 грн, а ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить лише 1 400 000,00 грн. Отже, за умовами шлюбного договору, в особисту власність відповідача переходить майже все майно, набуте подружжям за час шлюбу за спільні кошти, що є надзвичайно невигідним для позивача.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2021 року дану цивільну справу передано на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва.

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 12 березня 2021 року було здійснено запит, з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, місце проживання якого вказане в позовній заяві: АДРЕСА_2 .

Оскільки станом на 11 травня 2021 року відповідь на запит до суду не надходила, судом здійснено повторний запит.

02 червня 2021 року від позивача надійшла заява щодо відкриття провадження у справі та належного повідомлення відповідача, до якої долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Зміст та форма позовної заяви, додані до неї документи відповідають вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір».

Позовна заява підсудна Дніпровському районному суду м. Києва.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі, не встановлено.

Беручи до уваги положення частин 1-4 ст. 274 ЦПК України, врахувавши предмет та підстави позову, суд вважає, що справа підлягає розгляду в загальному порядку з призначенням підготовчого засідання.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, суд враховує положення п.1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, які містять імперативну норму про неможливість розгляду в порядку спрощеного позовного провадження справ, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статями 19, 30, 128, 175, 177, 187, 189-191, 193, 259-261, 274, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Відкрити провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору недійсним.

Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання на 21 липня 2021 року на 12 годину 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Сергієнка, 3, каб. 43).

В підготовче засідання викликати учасників справи.

Роз`яснити відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії даної ухвали. Відзив на позовну заяву повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач зобов`язаний надіслати позивачеві копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (відзиву на позовну заяву (відзив); відповіді на відзив, заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником справи заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копії ухвали невідкладно направити сторонам.

Відповідачу направити копію позовної заяви з додатками.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5

ст. 357 ЦПК України).

Суддя: