Справа № 419/56/21
Провадження № 2/419/115/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом позивача в анкеті-заявці про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». На виконання умов укладеного договору банк відкрив позивачу поточний рахунок, який обслуговується карткою № НОМЕР_1 . Приблизно18-19.07.2019 він виконав поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 через термінал Приватбанку на суму 2400 грн., гроші було зараховано, але банк без попередження заблокував його картку. Від працівників банку (за телефоном «3700») дізнався, що це нібито пов`язано з шахрайськими діями, вчиненими з використанням картки. Йому запропонували звернутися до правоохоронних органів. Оскільки він жодних шахрайських дій з використанням згаданої вище картки не вчиняв, з метою проведення відповідного розслідування, 15.09.2019 року особисто звернувся до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області (за місцем проходження навчання на той час) із повідомленням про можливе вчинення злочину. Звернення було зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення за №41999 від 15.09.2019. В телефонному режимі Холодногірський ВП ГУНП в Харківській області повідомив, що під час проведення перевірки за його заявою ознак будь-якого злочину встановлено не було. Письмово відповідь від правоохоронців не надходила. 23.09.2019 року та 16.04.2020 року позивач звертався на адресу банку з письмовою заявою, в якій просив розблокувати картку або вирішити питання про повернення його грошових коштів шляхом їх зарахування на інший поточний рахунок. В подальшому, на неодноразові телефонні звернення позивача (телефонна лінія банку «3700») банк листами від 02.10.2019 року №20.1.0.0.0/7-190923/1742, від 22.04.2020 року №20.1.0.0.0/7-200421/5780 повідомляв різну несумітну протизаконну інформацію, що працівниками проводиться перевірка. Станом на дату подання цього позову остаточної відповіді на своє звернення не отримав. В телефонному режимі та у листуванні електронною поштою працівники банку запропонували звернутися до суду. Станом на дату встановлення банком обмеження на розпорядження грошовими коштами та станом на дату подачі цього позову на рахунку позивача містився залишок грошових коштів, які є його власними коштами. Залишок коштів становив 2400 грн. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Оскільки відсутнє рішення суду про арешт коштів на рахунку позивача, які інші передбачені законом підстави для обмеження права позивача на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, дії банку, є незаконними та порушують права позивача, як споживача на банківські послуги.

Тому просить суд зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» зняти (скасувати) встановлені для позивача, ОСОБА_1 , обмеження його права вільно розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його поточному рахунку та обслуговуються карткою № НОМЕР_1 , шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку і забезпечення можливості позивачу вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами на цьому поточному рахунку.

Ухвалою суду від 11.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання та витребувано докази з АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду, цією ж ухвалою клопотання представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» щодо допиту свідків задоволено частково, у разі надання їх адрес місця проживання.

Позивач у судове засідання призначене на 26.05.2021 року не з`явився, в попередньому судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та відзив у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Постановити окрему ухвалу і направити її правоохоронним органам щодо скоєння Позивачем злочинів, передбачених ст. ст. 190, 209 КК України. Допитати свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Посилаючись на наступне, банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 (електронного платіжного засобу), держателем якої є Позивач, на підставі звернення зазначених клієнтів про відправлення грошових коштів та не отримання послуг. Отримувач ОСОБА_1 поінформований про контакти потерпілих відмовився повертати грошові кошти та вирішувати питання з клієнтами, так як з ними на пряму не спілкувався та виконував інші завдання. В даному випадку банк діє в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Так, оформлюючи картковий рахунок, ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.1.3.2.13 яких передбачено, що банк мас право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій (а.с. 40-42, 70-71).

Вирішуючи спір, суд враховує наступне:

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 30.05.2019 року та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг з АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 47-48), тобто останній є клієнтом банку.

Відповідно до роздруківки за договором б/н ОСОБА_1 станом на 15.03.2021 року залишок на рахунку становить 2 400,80 грн. (а.с. 79-111), яка також підтверджує факт використання карткового рахунку.

Умови користування рахунками, права й обов`язки банку і позивача передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг. Як вбачається з матеріалів справи банк заблокував картку 19.07.2019 року після поповнення на суму 2 400 грн.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи позивача викладені в самій позовній заяві і відзиву на неї, суд дійшов таких висновків.

Між сторонами виникли правовідносини з питань банківського обслуговування, врегульовані нормами ЦК України, Законами України «Про банки і банківську діяльність», «;Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Згідно з статтею 14.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Пункт 1.27 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Пунктом 14.13 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу.

Частиною першою статті 40-1 цього Закону визначено, що сквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 1702 -VII:

1. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторинг), який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

2. Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї етапі, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

3. Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про затишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

4. У разі зупинення видаткових фінансових операцій відповідно до частини третьої цієї статті Закону прибуткові фінансові операції не зупиняються. При цьому суб`єкт первинного фінансового моніторингу в день проведення, але не пізніше 11 години наступного робочого дня з дня здійснення прибуткової операції зобов`язаний повідомити про здійснення прибуткових фінансових операцій та/або спробу здійснення видаткових фінансових операцій спеціально уповноваженому органу.

5. У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій: третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової (фінансових) операцій (операції); наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відвідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової, операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого пня з дня зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій); наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції), зазначеної у рішенні спеціального уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій); наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини п`ятої статті 23 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє клієнту у разі його звернення про зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо строк її (їх) зупинення перевищив сім робочих днів.

Вироку суду, що давав би підстави вважати ОСОБА_1 винуватим у вчинені будь-якого злочину, відповідачем не надано, як не надано інформації, що АТ КБ «Приватбанк» звертався з заявою до правоохоронних органів з цього приводу відносно ОСОБА_1 , замість чого було зазначено у відзиві про винесення судом окремої ухвали та спрямування її до правоохоронного органу.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено статтею 387 ЦК України.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, передбачені спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», проте здійснення обмежень відповідно до зазначеного Закону є чітко регламентованим за термінами та процедурою, що не дотримані банківською установою у застосуванні обмежень з розпорядження коштами позивача.

Встановивши, що банк неналежно виконав обов`язок як суб`єкта фінансового моніторингу щодо повідомлення правоохоронних органів про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій, і не довів належними та допустимими доказами правомірність блокування протягом тривалого часу карткових рахунків позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

За таких обставин суд вважає, що відсутні відповідні правові підстав для утримання банком грошових коштів позивача, адже ці кошти не є заарештованими слідчим чи за ухвалою суду, проте без належних та відповідних правових підстав тривалий час утримуються банком, будь-яких доказів на підтвердження протиправної діяльності позивача, відповідачем не надано, а також не надано доказів здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок, як і не надано повні відомості, щодо осіб, яких представник банку просив допитати в судовому засідання, як осіб, які звернулись до банківської установи про порушення збоку позивача.

Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідачем було повідомлено, у зв`язку з чим була заблокована картка позивача, а навпаки позивач звертався до банківської установи зі зверненнями (а.с. 7-16).

Представник АТ КБ «Привтбанк» належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, не надав та, не зважаючи на неодноразові звернення ОСОБА_1 , Банк не вчинив дій, направлених на розблокування карткового рахунку.

Таким чином, судом не встановлено у діях позивача ознак протиправності, що стало б підставою для припинення обслуговування платіжної картки. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову про зобов`язання відповідача зняти (скасувати) встановлені для позивача обмеження права на користування рахунком, шляхом розблокування карткового рахунку і забезпечення можливості вільно користуватися та розпоряджатися грошовими коштами на цьому поточному рахунку.

Аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 201/16367/16 (провадження № 61-26561св18), від 1 квітня 2020 року у справі № 712/580/16-ц (провадження № 61-36043св18), від 13 квітня 2020 року у справі № 263/3736/17 (провадження № 61-1220св17) та від 17 червня 2020 року у справі № 460/5096/15-ц (провадження №61-1523св17).

Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі ст. ст. 23, 1066, 1068, 1064, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів - задовольнити.

Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» зняти (скасувати) встанвлені для ОСОБА_1 , обмеження вільно розпоряджатись грошовими коштами, що знаходяться на його поточному рахунку та обслуговуються карткою № НОМЕР_1 , шляхом розблокування рахунку та картки відкриті на ім`я ОСОБА_1 , з забезпеченням можливості вільно користуватись та розпоряджатись грошовими коштами на ньому.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір на користь держави у розмірі, встановленому п. 1.1.2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", тобто 908,00 грн, на наступні платіжні реквізити: «отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк