Провадження № 2/234/1079/21
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області
в складі головуючого судді Чернобай А.О.,
секретар судового засідання Максимова В.В.,
справа № 234/12564/20,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем позивачка перебувала у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2018 року, шлюб вони не реєстрували. 26.12.2018 року від їх стосунків народилася донька - ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З червня 2019 року фактичні шлюбні відносини були припинені. Донька на теперішній час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка з моменту народження доньки не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.
Відповідач на даний час офіційно працює та є діючим військовослужбовцем ЗСУ, має регулярний заробіток, але не надає достатньої матеріальної допомоги.
Позивач вважає достатнім розміром аліментів на її утримання 1/6 частки від усіх видів його доходів. Інших дітей відповідач не має, аліменти нікому не сплачує.
Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.
Ухвалою Краматорського міського суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.
У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач є батьком її дитини, донька проживає разом з нею, вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, тому просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позивачка не є його дружиною та не була його дружиною. Вважає позивачку своєю знайомою. Він дійсно є батьком їх спільної доньки. Він утримував дитину. Позивачка раптово зникла та він дізнався, що позивачка влаштовує своє особисте життя з іншим чоловіком. На теперішній час він офіційно одружений, його дружина вагітна. Крім того, на його утриманні знаходяться батько, який є інвалідом другої групи. Він є військовослужбовцем та сплачує аліменти на їх спільну доньку, але не повинен утримувати позивачку.
Вислухавши доводи сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої
статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Правовідносини по даному позову регулюються Сімейним кодексом України.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8)

Сторони проживають окремо, малолітня донька проживає разом з позивачкою, матір`ю позивачки та вітчимом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с. 9)

На теперішній час позивачка не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 1113)

Згідно судового наказу Краматорського міського суду Донецької області від 08.09.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки заробітку (доходу) боржника, але не менш 50% прожиткового мінімуму та не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 33)

Згідно рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 20.11.2019 року № 1039 визначено ОСОБА_2 сосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_3 (а.с. 36-37)

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 15.05.2020 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 38)

Згідно протоколу УЗ-дослідження дружина відповідача є вагітною (а.с. 39)

Згідно дублікатів квитанцій ПриватБанку відповідач переводив на карту позивачці грошові кошти у період з січня 2019 року по квітень 2020 року (а.с. 42 59)

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Краматорської міської ради та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с. 64).
Відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86, 88 цього кодексу.
Згідно частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
При цьому, право на таке утримання жінка має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, спільного чи окремого проживання з батьком дитини за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
З огляду на це, посилання відповідача на недоведеність позивачем факту перебування у фактичних шлюбних відносинах є безпідставним, оскільки суперечить вимогам закону.
Сам по собі факт перебування у фактичних шлюбних відносинах не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не має правового значення для вирішення даного спору. Закон не пов`язує з цим виникнення права у позивача на таке утримання від батька дитини.
Позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання, у зв`язку із тим, що не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, самостійного доходу не має. Відповідач допомоги на утримання дружини не надає.
Об`єктивно встановлено, що у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачка не має можливості працювати з метою отримання власного доходу, хоча б у межах встановленого Законом прожиткового мінімуму для працездатної особи для забезпечення своїх власних потреб.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, можливості чоловіка надавати таке утримання.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Право дружини на утримання саме до досягнення дитиною трьох років прямо передбачено положеннями статті 84 СК України, не залежить від перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною та її матеріального становища, а у чоловіка на підставі зазначеної норми Закону виникає обов`язок утримувати дружину у визначений період.
Встановивши, що сторони є батьками дитини, яка проживає з матір`ю, у зв`язку з тим існують умови необхідні для виникнення права позивача на утримання від відповідача, передбачені частиною другою статті 84, частиною другою статті 91 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Разом з тим, на думку суду, розмір визначених позивачем аліментів є завищеним.
В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки про заробітну плату за травень 2020 року грудень 2020 року ОСОБА_2 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та отримав заробітну плату у розмірі 107 522,96 грн. (а.с. 65)
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач ОСОБА_2 має у приватній власності житловий будинок за адресою : АДРЕСА_2 (а.с. 68)
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо права власності на майно дружини відповідача ОСОБА_5 відсутні (а.с. 67)
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, військовослужбовцем ЗСУ, доказів того, що він має мінливий заробіток та обмеження в праці ним не надано, інших утриманців, крім малолітньої доньки не має. При цьому допомогу батьку, який є інвалідом третьої групи (а.с. 69) та вагітність дружини відповідача, суд вважав не поважною підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів.
При визначенні розміру коштів на утримання дружини суд враховує факт проживання дитини з позивачкою, її малолітній вік та не досягнення нею трьох років, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, вартість життя, обмеження позивачки у можливості самостійно працювати у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, матеріальний стан відповідача, зокрема наявність постійного доходу, стан здоров`я платника аліментів, який є фізично здоровий. Суд також враховує обов`язок відповідача, як батька дитини, утримувати спільну дитину сторін. Тому суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не має можливості працювати, оскільки доглядає їх спільну дитину, однак в меншому розмірі, ніж заявлений позивачкою.
З урахуванням викладеного та принципів справедливості і розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що аліменти на позивача необхідно визначити у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходів) відповідача.
Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивачки та рівню платоспроможності самого відповідача.
За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача щодо позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 - 265, ЦПК України, Сімейним Кодексом України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з 08 вересня 2020 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , трьох років віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Повний текст рішення суду виготовлений 19.01.2021 року.

Суддя:

Рішення постановлено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: