Справа № 310/3031/15-ц
6/310/147/21
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2021 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Богомолової Л.В.

за участі секретаря Рибалка Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент», божники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 року ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2015 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором, на підставі чого видано виконавчі листи. 11.06.2020 року було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВБР» на ТОВ «ФК «Есаймент». З метою з`ясування факту пред`явлення виконавчих листів до виконання ТОВ «ФК «Есаймент» зверталося до відділів ДВС та первісного стягувача. Вважає, що виконавчі листи втрачені, можливості для їх віднайдення для стягувача вичерпані.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2015 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою суду від 11.06. 2020 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВБР» на ТОВ «ФК «Есаймент».

При укладенні Договору про відступлення прав вимоги новий кредитор не отримав від первісного кредитора оригінали виконавчих листів.

На підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа суду надано повідомлення Кальміуського відділу державної виконавчої служби про те, що згідно даних АСВП виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на поточну дату на виконанні не перебувають та ніколи не надходили.

15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року (далі ЦПК України), згідно яких даний нормативний акт викладений у новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідний положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Положеннями Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням АТО» та ЦПК України вбачається, що забезпечення розгляду справ, яке має бути здійснено на підставах та в порядку, встановлених законодавством, передбачає як розгляд та вирішення справ по суті, так і розгляд усіх інших процесуальних питань, з якими законодавство пов`язує реалізацію громадянами та юридичними особами права на доступ до суду. Зокрема, це стосується і процесуальних питань, які виникають після ухвалення судового рішення у справі. Водночас здійснення усіх процесуальних дій має здійснюватися в порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За змістом приведеної норми, підставами для видачі дубліката виконавчого листа є саме втрата виконавчого листа.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Станом на день розгляду заяви рішення, яким з боржників стягнуто заборгованість за кредитним договором, не виконано (доказів протилежного матеріали справи не містять), а видані судом на підставі цього рішення виконавчі листи ні у стягувача, ні в органі виконавчої служби на виконанні не перебувають.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведення втрати виконавчого документа і факту подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання це не право, а обов`язок стягувача і невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків, дає лише правові підстави для висновку про недобросовісне користування та зловживання своїми процесуальними правами.

Виходячи із змісту п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України питання про видачу дублікату виконавчого листа необхідно вирішувати одночасно з питанням про поновлення строку на його пред`явлення.

Згідно ч.5 Перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року

№ 1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття . Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, судом з`ясовано, що 13.09.2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ» було укладено Договір № 147 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ухвалою суду від 09.12.2019 р. замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «ВБР» на ТОВ «ФК «Есаймент», після чого новий стягував почав цікавитися станом виконавчого провадження, було зроблено записи з метою з`ясування перебування на виконанні виконавчих листів.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки на момент переходу до ТОВ «ФК «Есаймент» прав первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, останній здійснив всі дії, щодо з`ясування наявності виконавчих листів та стану виконавчого провадження по справі. Ці дії він зміг вчинити тільки після набрання чинності ухвалою суду про заміну сторони виконавчого провадження, при цьому строк на пред`явлення виконавчих листів на виконання сплив до моменту переходу права первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЕСАЙМЕНТ».

На підставі викладеного, керуючись ст.433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити.

Поновити строки пред`явлення виконавчих листів, виданих на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2015 року у справі № 310/3031/15-ц.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» дублікат виконавчого листа, виданого у відношенні боржника ОСОБА_1 на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2015 року у справі № 310/3031/15-ц.

Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕСАЙМЕНТ» дублікат виконавчого листа, виданого у відношенні боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.07.2015 року у справі № 310/3031/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізької апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.В. Богомолова