Справа № 646/1758/18
№ провадження 2/646/80/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Літвіновій А.С.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів Панової М.С.

Пузикова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким після зміни підстав, предмету позову та збільшення позовних вимог просить стягнути з Державної Казначейської служби України, за рахунок Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями суду, органу досудового розслідування та прокуратури у вигляді незаконного обвинувачення за вчинення тяжкого злочину та незаконного тримання під вартою за період часу з 11.09.2004 по 10.09.2010 грошові кошти в розмірі 1100000,00 грн шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 вересня 2004 року органом досудового слідства стосовно позивача порушено кримінальну справу за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 , 11 вересня 2004 року - порушено кримінальну справу за фактом зґвалтування ОСОБА_6 , в цей же день позивача було затримано за підозрою у вчиненні злочину. 19 вересня 2004 року позивачу пред`явлено обвинувачення у вчиненні слочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні вбивства ОСОБА_5 , 21 вересня 2004 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено постанову про обрання стосовно позивача запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою. 14 грудня 2004 року винесено постанову про відмову від кримінального переслідування відносно позивача за фактом вбивства ОСОБА_5 , проте запобіжні заходи не були скасовані. 17 грудня 2004 року позивача притягнуто як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України стосовно ОСОБА_5 групою осіб. У подальшому - 12 березня 2012 року кримінальна справа за фактом зґвалтування ОСОБА_5 була закрита у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу злочину. Позивач зазначає, що під час судового розгляду кримінальної справи стосовно нього не обирався запобіжний захід, лише 12 вересня 2011 року запобіжний захід у виді тримання під вартою був змінений ухвалою апеляційного суду на підписку про невиїзд від 09 вересня 2011 року. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного притягнення до відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів відносно ОСОБА_5 , а також незаконного перебування під вартою йому завдано величезної моральної шкоди та душевних страждань. Були потрушені немайнові права позивача, його вважали не людиною, вбивцею та ґвалтівником, до подій приверталася увага засобів масової інформації, що пригнічувало позивача та його близьких. Внаслідок незаконного притягнення, обвинувачення у вчиненні злочинів, перебування в умовах позбавлення волі були повністю знищені суспільні зв`язки з навколишнім суспільним середовищем. Моральні страждання позивач оцінює в розмірі 1100000 гривень.

Ухвалою суду від 26.06.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27.09.2018 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Розпорядженням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.03.2019 у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Теслікової І.І. здійснено повторний автоматизований поділ судових справ між суддями.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.11.2019 замінено неналежного відповідача, до участі у справі в якості відповідачів залучені Держава Україна в особі Державної казначейської служби в Україні, прокуратуру Харківської області.

19 лютого 2020 року представником позивача подано заяву про зміну підстав та предмету позову та збільшення позовних вимог.

18 березня 2020 року представником позивача подано заяву про зміну підстав та предмету позову та збільшення позовних вимог.

10 вересня 2020 року відповідачем Прокуратурою Харківської області подано відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 646/4906/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби країни, Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, Куп`янського міського відділу ГУМВС України в Харківській області, прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, провадження у справі відкрито 30.10.2019. У вказаному позові позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 1100000,00 гривень моральної шкоди, позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача його незаконно утримували під вартою з 11.09.2010 по 12.09.2011 та з 13.12.2011 по 13.04.2012. Таким чином, на думку відповідачів в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебувають дві цивільні справи за позовами ОСОБА_1 за тими самими вимогами та з тих самих підстав.

Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду справи.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та пояснили про обставини, викладені вище.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що згідно постанови Куп`янського міжрайонного суду Харківської області від 21.09.2004, 09.09.2004 за фактом вбивства ОСОБА_5 порушено кримінальну справу № 55040056 та 11.09.2004 затримано ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні вказаного злочину.

11.09.2004 Куп`янською міжрайонною прокуратурою винесено постанову про порушення кримінальної справи № 55040055 стосовно ОСОБА_1 за фактом зґвалтування ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

13 вересня 2004 року було перекваліфікований злочин стосовно ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 115 КК України на п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. 14 грудня 2004 року постановою Куп`янського міськрайонного прокурора скасовано вказану постанову.

14.09.2004 слідчим прокуратури у кримінальній справі за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 було винесено подання про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено до 10 днів.

18.09.2004 ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення по кримінальній справі за фактом вбивства ОСОБА_5

21.09.2004 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено постанову про задоволення подання прокурора та обрано відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в рамках кримінальної справи за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 .

24.09.2004 кримінальне переслідування ОСОБА_1 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України відносно ОСОБА_6 припинено у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного злочину.

05.11.2004 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено постанову про подовження строку утримання під вартою ОСОБА_1 до 11.01.2005.

14.12.2004 слідчим прокуратури відмовлено у кримінальному переслідуванні ОСОБА_1 по ч. 1, 2 ст. 115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу вказаного злочину. (том 1 а.с. 219)

Судом встановлено, що всупереч ч. 3 ст. 165, ч. 1 ст. 214 КПК України, в редакції закону 1960 року, що діяла на час відмови у кримінальному переслідуванні, питання про заміну запобіжного заходу не вирішувалося.

15.12.2004 слідчим прокуратури порушено кримінальну справу № 55040056 відносно ОСОБА_1 та інших за фактом зґвалтування ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 152 КК України (том 1 а.с. 220)

Судом встановлено, що після порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 за фактом зґвалтування ОСОБА_5 запобіжний захід - не обирався.

28.12.2004 затверджено обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_1 та інших у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

30.12.2004 затверджено обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_1 та інших у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України

Кримінальні справи №55040055 та №55040056 відносно ОСОБА_1 та ін. були направлені до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з обвинувальними висновками, які 10.11.2005 Куп`янським міськрайонним судом об`єднані в одне провадження.

17 лютого 2005 року постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 та ін. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України призначено до розгляду. Вказаною постановою запобіжний захід стосовно обвинувачених обрано у виді утримання під вартою (том 1 а.с. 135)

При таких обставинах, суд вважає, що протягом часу з 14.12.2004 по 17.02.2005, тобто протягом 65 днів ОСОБА_1 утримувався під вартою без будь-яких правових підстав, що суд вважає достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

25.05.2010 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області постановлено вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152, 70 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Постановою Апеляційного суду Харківської області 09.09.2011 запобіжний захід ОСОБА_1 змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.10.2011 вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області скасований, а матеріали кримінальної справи направлені для організації додаткового розслідування Куп`янському міжрайонному прокурору.

13.12.2011 ОСОБА_1 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого п.10, 12 ч.2 ст.115 КК України.

16.12.2011 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області відносно ОСОБА_1 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п.10, 12 ч.2 ст.115 КК України, обвинуваченого за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Запобіжний захід ОСОБА_1 , обвинуваченому за ч.2 ст.153, п.10, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.4 ст.153 КК України, продовжено постановою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13.02.2012 до 4 місяців.

12.03.2012 старшим слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області винесено постанову про закриття кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) у зв`язку з відсутністю складу злочину за фактом вбивства ОСОБА_5 , сполученого з її зґвалтуванням та насильницьким задоволенням статевої пристрасті в неприродній формі за п. п. 10, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 153 КК України.

16.03.2012 заступником прокурора Харківської області затверджено обвинувальний висновок в кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 153 КК України за фактом зґвалтування ОСОБА_6 , а справу направлено до Куп`янського міськрайонного суду.

13.04.2012 відбувся попередній розгляд кримінальної справи, в ході якого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області змінено стосовно ОСОБА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2015 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, зараховано у строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 11.09.2004 по 09.09.2011, 13.12.2011, 14.12.2011 та на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 КК України від призначеного покарання звільнено у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12.11.2015 вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.06.2015 змінено, ОСОБА_1 призначене покарання у вигляді 7 років позбавлення волі зменшене до 6 років, на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України від призначеного покарання звільнено у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, протягом часу з 15.12.2004 по 12.03.2012 (з дня пред`явлення обвинувачення у вчинення злочину стосовно ОСОБА_5 до закриття провадження у справі з реабілітуючих обставин) позивач ОСОБА_1 звинувачувався у вчиненні тяжкого насильницького злочину, що є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом завдання шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпаний перелік яких визначений частиною 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадках незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеного законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленого законодавством на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної зарплати станом на 01.04.2021 складає у місячному розмірі 6000,00 гривень.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує тяжкість вимушених змін у житті позивача, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, тримання позивача під вартою без обрання запобіжного заходу за процедурою, визначеною КПК України, а саме 65 днів (2 місяців 5 днів), що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача у відшкодування моральної шкоди мінімальну заробітну плату в Україні за 2 місяці 5 днів, тобто в загальній сумі 7000 грн.

Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого сума шкоди складає 6000 грн х 2 місяці + 200 грн х 5 днів.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди за незаконне утримування під вартою підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 7000 грн за період часу з 14.12.2004 по 17.02.2005.

Також, судом здійснено розрахунок моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 за час перебування під слідством та судом за фактами зґвалтування та вбивства ОСОБА_5 .

З огляду на те, що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 була порушена 09.09.2004, розглядалася судом та 12.03.2012 постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області була закрита у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу злочину, позивач має право на відшкодування завданої йому в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності моральної шкоди за рахунок держави.

Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням періоду перебування під слідством та судом (90 місяців 3 дні) та ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого сума шкоди складає 6000 грн х 90 місяців + 200 грн х 3 дні.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 540600 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного тримання під вартою у період часу з 14.12.2004 по 17.02.2005 в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої за час перебування під слідством та судом у період часу з 09.09.2004 по 12.03.2012 в сумі 540600 (п`ятсот сорок тисяч шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває за місцем відбуття покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)» за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Хроли, вулиця Зорянська, 8.

Відповідач: Держава України в особі Державної казначейської служби Україна, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Відповідач: Прокуратура Харківської області, адреса: 61001, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, .

Повний текст рішення виготовлений 27 травня 2021 року

Суддя: В.А. Єжов