Справа № 495/9345/19
№ провадження 2/495/491/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

"07" червня 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/9345/19,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському Одеської області клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" в особі Білгород - Дністровського району електричних мереж про скасування протоколу комісії по нарахуванню виплати,

представника позивача адвоката Гафійчук С.Д.,

представника відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції представника відповідача.

16 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" в особі Білгород - Дністровського району електричних мереж, про скасування протоколу комісії по нарахуванню виплати, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд скасувати протокол комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією від 18 липня 2019 року № 05006/339 по акту № 8009161 від 28.06.2019 року по нарахуванню ОСОБА_1 збитку у розмірі 59558, 36 грн 36 коп.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням її підготовчого розгляду.

10.12.2019 року від відповідача АТ «Одесаобленерго» в особі Білгород-Дністровського РЕМ надійшло клопотання про закриття провадження у справі, вказуючи, що справи про скасування протоколів комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ не підлягають розгляду в суді, адже з цього приводу вже є позиція Верховного Суду, яка вказує, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих правил, тому оскарження лише факту складання такого акту, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі.

21 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

10 грудня 2019 року представник відповідача звернувся з клопотанням про залишення позову без руху.

В судовому засіданні 15 січня 2020 року Ухвалою Білгород Дністровського міськрайонного суду клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху було задоволено, наданий позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

06 лютого 2020 року до суду на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху надана уточнена позовна заява.

Крім того, 10 грудня 2019 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні з вказаним клопотанням не погодився, просить суд в його задоволені відмовити.

Представник відповідача клопотання підтримав на наполягає на його задоволені з підстав викладених у клопотанні.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, заяву відповідача про закриття провадження, суд дійшов наступного висновку.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3.

Відповідно до положень ст. 4, ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ, і на підставі цього акту протокол та розрахунок, є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт, та протокол комісії і розрахунок може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цих документів.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 частині першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває проводження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Стосовно стверджень позивача та посилання на позицію ВСУ № 2-15/1783-2009 від 29.11.2010 року, № 2-24/912-2010 від 04.04.2011 року та № 2-28/2397-2010 від 16.05.2011 року, то суд вважає невірним правозастосування такої до даних правовідносин, з огляду на наступне.

По перше, у вищенаведених постановах мова йде про впровадження господарсько-оперативних санкцій /виходячи із суб`єктного складу цивільних прав/.

З огляду на вказане складено висновок, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією.

Між тим, до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Однак, в даному випадку укладення між сторонами договору щодо погодження порядку та можливості застосування оперативно-господарських санкцій відсутнє, оскільки мало місце саме порушення ПКЕЕ,що випливало з договору особистого рахунку № НОМЕР_1 .

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не сприяє відновленню права, тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, а й взагалі не підлягають судовому розгляду.

Керуючись ст. ст. 255,256,263 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Одесаобленерго" в особі Білгород - Дністровського району електричних мереж про скасування протоколу комісії по нарахуванню виплати закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 08 червня 2021 року.

Суддя: