РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.01.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 17254,90 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 22.10.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №19/ТАУ0048240/2.1.5.1 - т/з «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до Постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2016 ріку по справі № 766/8180/16-п встановлено, що 31.07.2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Херсон по вул. 295 Стрілецької Дивізії допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень та ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно страхового акта №19/40843/2.1.5.1 від 26.09.2016 року ПАТ «Страховою компанією «Країна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування у розмірі 40681,61 грн. Відповідно до платіжного доручення №12165 від 26.09.2016 року ОСОБА_2 було перераховано страхове відшкодування у розмірі 40681,61 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом № АЕ8476452 в ПрАТ «СК «Юнівес», то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування в розмірі 23 426,71 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 17 254 грн. 90 коп.

Ухвалою від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду, не повідомив.

Ухвалою від 20.01.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №19/ТАУ0048240/2.1.5.1, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до Постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15.09.2016 ріку по справі № 766/8180/16-п ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Зазначеною постановою встановлено, що 31.07.2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в м. Херсон по вул. 295 Стрілецької Дивізії не впевнився в безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номерний знак « НОМЕР_1 », внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

16.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно страхового акта №19/40843/2.1.5.1 від 26.09.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхового відшкодування у розмірі 40681,61 грн.

Відповідно до платіжного доручення №12165 від 26.09.2016 р. ОСОБА_2 було перераховано страхове відшкодування у розмірі 40681,61 гривень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована за полісом № АЕ8476452 в ПрАТ «СК «Юнівес».

26.10.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» направлено претензія за вих. № 10832 на адресу ПрАТ «СК «Юнівес» про виплату страхового відшкодування у розмірі 40681,61.

ПрАТ «СК «Юнівес» прийнято рішення про відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Країна» страхове відшкодування в розмірі 23 426,71 грн., отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 17 254,90 грн.

Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновліовальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 17 254 грн. 90 коп.

Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків страховій компанії, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення повністю.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у порядку регресу у розмірі 17254 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Ю.М. Єпішин