Справа № 465/910/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/4109/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Крайник Н.П.,

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,

при секретарі Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 5000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що син проживає разом з нею ( ОСОБА_3 ) та відповідачем, однак знаходиться на повному її утриманні. Відповідач від обов`язку по утриманню дитини відмовляється, остання грошова допомога була отримана нею у жовтні 2018 року у розмірі 1000,00 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2019 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень) грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 21.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень) грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі зазначають, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості. Вважають, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_4 не підтверджується належними та допустимими доказами. Звертають увагу на те, що він ( ОСОБА_1 ) оплачує житлово-комунальні послуги, здійснює купівлю продуктів та регулярно проводить перекази коштів на банківську карту свого сина, що підтверджується банківською випискою за 2019 рік. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а неповнолітній син проживає разом батьками. Тому, саме позивач мала довести, що відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, проте жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем не надано.
Просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У засіданні колегії суддів апелянт та його представник скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
Позивач проти скарги заперечила.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2006 року (актовий запис №6830).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 не працює (20.02.2020 року звільнена за власним бажанням), що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 (а.с. 142).

Згідно довідки, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області від 03.07.2019 року № 16366/06-24, відповідач ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_3 має заробітну плату у розмірі: за січень 2019 року - 10291,78 грн., лютий 2019 року 14080,57 грн., березень 2019 року - 14080,57 грн., квітень 2019 року - 14080,57 грн., травень 2019 року -14080,57 грн.

Згідно довідки № 636 від 20.11.2019 року, виданої ТВО командира військової частини, ОСОБА_1 в період з 11.01.2015 по 02.04.2015, з 31.05.2015 по 01.09.2015, з 01.12.2015 по 11.02.2016, з 01.09.2016 по 13.11.2016, з 26.05.2017 по 28.01.2018 та з 10.07.2019 по 13.10.2019 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції та території Донецької та Луганської областей.
Згідно виписки по картці ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 20.11.2019 року ним проводився регулярний платіж в розмірі по 100 гривень на карту сина ОСОБА_4 (а.с. 58-88).
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 5000 гривень, оскільки є працездатним, не має на утриманні інших дітей; суд також виходив із реальних затрат на утримання дитини, зазначених позивачкою у позовній заяві, та його віку.

Однак, повністю з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей законом в рівній мірі покладено на обох батьків, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений судом слід змінити та стягувати з відповідача щомісячно в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задоволити частково.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2019 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 червня 2021 року.

Головуючий Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.