Дата документу 24.11.2021 Справа № 314/793/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/793/21 Головуючий у 1-й інстанції: Свідунович Н.М.
Провадження №22-ц/807/3188/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В. Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої вимоги тим, що позичальник ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.03.2008 року. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.01.2018 року.

ОСОБА_1 є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, останній не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці позичальника мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.12.2017 року по 28.06.2018 року.

Банком виконані зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а позичальник станом на дату смерті мав заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2008 року у розмірі 14234.60 грн., з яких: 14234, 60 грн. заборгованість за тілом кредита,в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 14234, 60 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 нарахована комісія, які позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 2270 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт того, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ Приватбанк. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 (далі - Відповідач). Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, копією довідки виконавчого комітету виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 02.06.2021 № 02-02-08/2529 . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавців права на спадщину. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як останній не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

АТ Комерційний банк «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання судової повістки (а.с.108) до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялась судом на адресу проживання відповідача ОСОБА_1 , а саме АДРЕСА_1 повернулася з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 120), що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності учасників справи, які належним чином повідмленні про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини не звертався, відповідно свідоцтво про право на спадщину не видавалось, що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на вступ у спадщину після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.03.2008 договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 700 грн на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 15).

До позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» надав Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду та Правила надання банківських послуг, виписку по рахунку ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки АТ КБ « ПриватБанк» ОСОБА_1 отримав п`ять кредитних карток: № НОМЕР_1 від 11.03.2008 року терміном дії до 03.12; № НОМЕР_2 від 25.12.2013 року терміном дії до 10.17 року; № НОМЕР_3 від 25.12.2013 року до 10/17 року; № 772250 від 01.01.2016 року терміном дії до 12/19 року; № 7772250 від 31.05.2016 року терміном дії до 12/19 ( а.с. 27).

Відповідно до розрахунку станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2008 року становить у розмірі 14234.60 грн (заборгованість за тілом кредиту) ( а.с. 8-13).

Банк до позовної заяви надав розгорнутий розрахунок заборгованості за договором (а.с. 7-9), а також випискупо рахунку ( а.с. 10-13), з яких вбачається, що ОСОБА_2 після підписання анкети-заяви отримав кредитні картки та користувався грошима, отримував кошти через банкомат, розплачувався за товар в магазині, частково погашав заборгованість за кредитним договором.

Отже, за змістом виписки по картці є очевидним здійснення операцій, у тому числі із ідентифікацією особи, яка поповнює рахунок.

Відповідачем у справі не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 14234.60 грн станом на 28.12.2017 року, доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що 11.01.2018 складено відповідний актовий запис № 296, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 17.03.2018 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії НОМЕР_4 (а.с. 31).

Зі змісту паспорту померлого позичальника ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , виданого 07.09.2001, Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, паспорту відповідача ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , виданого 24.06.2011 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області вбачається, що позичальник та відповідач мають одну і ту саму адресу зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 28-30).

Зі змісту довідки виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 02.06.2021 № 02-02-08/2529 встановлюється, що по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син померлого та дружина померлого позичальника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 77).

Позивачем була направлена Вільнянській державній нотаріальний конторі претензія кредитора від 17.06.2020 № SAMDN9317 з проханням включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до спадкової маси, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити банк про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини та повідомити банк чи видавалися свідоцтва про право на спадщину (а.с. 35).

Згідно відповіді на претензію від 21.07.2020 № 1009/02-14/224-2020, Вільнянською державною нотаріальною конторою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було відмовлено в наданні інформації відносно спадкоємців ОСОБА_2 з посиланням на нотаріальну таємницю (а.с. 34).

В матеріалах справи міститься лист-претензія від 04.11.2020 №9317, яка направлялася відповідачу ОСОБА_1 .

З розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника на день його смерті за договором б/н від 11.03.2008 становить 14234,60 грн (яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 14234,60 грн.).

З копії спадкової справи № 224/2020 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємець ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 67-76).

Спадкування - перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 754/13738/13-ц (провадження № 61-3911св19) зазначено, що правовідносини, що виникли між кредитором (позичальником) та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (з урахуванням положень статті 1281 ЦК України).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати зокрема такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З спадкової справи № 224/2020 від 21 липня 2020 року заведеної після померлого ОСОБА_2 вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» до Вільнянської державної нотаріальної контори 21.07.2020 року направив претензію кредитора в порядку статті 2181 ЦК України та просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованостів перед Банком у розмірі 14234.60 грн ( а.с. 68).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, обов`язок задовольнити вимогу повернути заборгованість, яка на думку банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором згідно зі статтею 1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.

Висновок суду першої інстанції про те, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, оскільки коло спадкоємців не визначено, а тому не має підстав для задоволення позову не заслуговують на увагу, оскільки згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син померлого та дружина померлого позичальника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах спадкової справи № 224/2020, заведеної 21 липня 2020 року після смерті ОСОБА_2 відсутня заява спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відмову від спадщини.

Отже, спадщину після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв його син ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 27848 грн( а.с. 110).

На час розгляду справи боргові зобов`язання у розмірі 14234.60 грн не перевищують вартість Ѕ частину вищезазначеного житлового будинку, яка на праві власності належить спадкодавцю ОСОБА_2 .

Враховуючи, що відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом апеляційної інстанції встановлено, що спадщину після померлого ОСОБА_2 прийняли двоє спадкоємців першої черги, його дружина та син, проте, позов пред`явлено лише до одного спадкомця ОСОБА_1 , який успадкував Ѕ частини спадщини, тому з останнього підлягає стягнення Ѕ частину боргових зобов`язань померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного апеляційний суд визнає, що вимогу кредитора померлого позичальника пред`явлено вчасно та у спосіб, визначений законодавством.

Встановивши факт існування у ОСОБА_2 перед АТ КБ « ПриватБанк» боргового зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 14234.60 грн, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що Ѕ частина вказаних грошових коштів, що становить 7117.30 грн не підлягає стягненню з правонаступника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та є належним відповідачем у справі.

З огляду на зазначене рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Аргументи апеляційної скарги є частково виправданими.

Відповідно до ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу частково скасуває рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення про часткове задоволення позову, тому на користь АТ КБ « Приват Банк» підлягають стягненню з відповідача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволеих позовних вимог у вигляді сплати судового збору в суді першої інстанції у розмірі 1135 грн в суді апеляційної інстанції у розмірі 1705.50 грн, а всього у розмірі 2837.50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2021 року у цій справі скасувати. Пийняти нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованівсть за кредитним договором № б/н від 11 березня 2008 року у розмірі 7117.30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплати судового збору в суді першої інстанції у розмірі 1135 грн, в суді апеляційної інстанції у розмірі 1705.50 грн, а всього стягнути 2837.50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 26 листопада 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.