Справа № 145/2191/18
Провадження № 22-ц/801/955/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 рокуСправа № 145/2191/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого (судді-доповідача): Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.

за участю секретаря - Очеретної М.С.

учасники справи:

позивач Селянське фермерське господарство «Терра»;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року про забезпечення позову, постановлену судом під головуванням судді Ратушняка І.О., у цивільній справі за позовом Селянського фермерського господарства «Терра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» про визнання недійсним договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі,-

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року Селянське фермерське господарство «Терра» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» про визнання недійсним договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі.

Вказав, що на розгляді в суді перебуває указана справа, розгляд якої триває з 2018 року, протягом указаного періоду відповідач безпідставно користується його ділянкою, а тому просив суд заборонити ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» проводити будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:0021.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року заяву СФГ «Терра» про забезпечення позову задоволено, заборонено ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» проводити будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:0021.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» просить дану ухвалу суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, та постановити нову ухвалою, якою у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити. Послалась на те, що суд безпідставно застосував заходи забезпечення позову, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано яким чином невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу СФГ «Терра» з доводами апеляційної скарги не погодилося, та просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання задоволенню не підлягає.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Суд задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив із того, що СФГ «Терра» є позивачем у цивільній справі про визнання недійсним договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, а тому з метою ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» проводити будь-які сільськогосподарські роботи на земельній ділянці, кадастровий номер :02:001:0021 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

З таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовних вимог, викладених СФГ «Терра» у позовній заяві, вбачається, між ним та ТОВ «Агрофірма «Хлібороб» виник немайновими спір щодо визнання недійсним договору оренди землі та поновлення договору оренди землі з попереднім орендодавцем.

Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних зобов`язальних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.

Згідно роз`яснень викладених у пунктах 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції даних вимог не дотримався, не з`ясував зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову, про який просить позивач і предметом позовної вимоги та не обґрунтував наявність підстав імовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, заборона проведення будь-яких робіт на оспорюваній земельній ділянці є прямим втручанням у господарську діяльність відповідача, оскільки основним видом діяльності товариства є сільськогосподарська діяльність.

Саме лише посилання в заяві на неправомірні дії відповідача, без наведення відповідного обґрунтування у чому полягає потенційна небезпека ухилення відповідача від виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, заявником не наведено, а судом першої інстанції не встановлено яким чином проведення господарської діяльності товариства на земельній ділянці за оспорюваним правочином - договором оренди, може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про визнання договору оренди недійсним.

Згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Водночас предметом заявленого позову є визнання недійсним договору оренди землі та поновлення договору оренди землі з попереднім орендодавцем, у зв`язку з чим припиняється фактичне використання земельної ділянки відповідачем. Отже заборона проведення будь-яких робіт на земельній ділянці фактично є тотожним задоволенню позовних вимог по суті.

Також, зважаючи на наявність у справі двох конкуруючих орендарів земельної ділянки, права яких є зареєстрованими відповідно до законодавства, яке діяло на час укладення кожним з них договорів оренди, суд заборонив здійснення господарювання на об`єкті оренди лише відповідачу і тим самим надав можливість до вирішення спору використовувати земельну ділянку позивачу, тобто надав перевагу одній із сторін, але вагомих мотивів такого рішення не навів. При цьому суд не вирішив питання про можливість забезпечення можливих збитків інших учасників справи від такого забезпечення на випадок відмови в позові.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам і вимогам позивача про забезпечення позову, не встановив ризиків незабезпечення позову для досягнення кінцевої мети судочинства у цій справі, не навів доречних і переконливих мотивів свого рішення, допустив порушення норм процесуального права.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви СФГ «Терра» про забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви Селянського фермерського господарства «Терра» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Селянського фермерського господарства «Терра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» про визнання недійсним договору оренди землі, визнання поновленим договору оренди землі, у спосіб, зазначений судом в оскаржуваній ухвалі, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук