Справа № 296/138/14-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А. Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С. У Х В А Л А
03 червня 2021 р. м. Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Коломієць О.С., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів кредиту, договорів поруки та іпотеки
Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ "Дельта Банк", треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів кредиту, договорів поруки та іпотеки.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В клопотанні заявником зазначено, що вперше апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 20 листопада 2020 року, в межах 30-ти денного строку з дня отримання ним інформації про існування заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року по справі № 296/138/14-ц, а саме, 20 жовтня 2020 року. Проте, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для сплати судового збору протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Вказану ухвалу ОСОБА_1 отримав 24 грудня 2020 року. Однак, у встановлений строк ним не було виправлено недоліка скарги з поважних причин. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту та визнано її неподаною.
Скаржник зазначає, що не міг своєчасно усунути недоліки апеляційної скарги на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року, оскільки з 24 грудня 2020 року по 16 березня 2020 року представник ОСОБА_1 , який надає останньому правову допомогу - адвокат Асатрян Т.Л. знаходився на лікарняному та лише з 17 березня 2021 року він мав можливість надати правову допомогу апелянту щодо оскарження вказаного рішення. В подальшому, в межах 30-ти денного строку після вилікування, 24 березня 2021 року останній повторно звернувся із апеляційною скаргою на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року та клопотанням про визнання поважними причин пропуску строку для подачі апеляційної скарги та поновлення пропущеного строку. Проте, про результати розгляду вказаного клопотання та апеляційної скарги ОСОБА_1 не було відомо, жодних процесуальних документів з даного приводу він не отримував.
13 травня 2021 року з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень Козачку В.І. стало відомо про те, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року була повернута скаржнику. В зв`язку з чим, 14 травня 2021 року ОСОБА_1 знову звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року разом з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ст.129 Конституції України, однією з засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
З матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2020 року ОСОБА_1 , вперше звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року (т.2 а.с.77).
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 було поновлено строк на апеляційне оскарження заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року та залишено вказану апеляційну скаргу без руху і надано строк для сплати судового збору протягом десяти днів з дня отримання ним копії цієї ухвали (т.2 а.с.79).
Зазначену ухвалу ОСОБА_1 отримав 24 грудня 2020 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (т.2 а.с.83). У встановлений судом строк скаржником не було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року вказану апеляційну скаргу було повернуто ОСОБА_1 та визнано її неподаною.
З матеріалів справи вбачається, що станом на 14 травня 2021 року ОСОБА_1 так і не було виконано вимоги ухвали Житомирського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року та не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. Твердження про перебування представника ОСОБА_1 - адвоката Асатряна Т.Л., на лікарняному, не може бути визнане судом поважною причиною, яка перешкоджала своєчасно усунути недоліки апеляційної скарги. З наданої скаржником інформації вбачається, що в період з 24 грудня 2020 року по 16 березня 2021 року ОСОБА_5 перебував на амбулаторному лікуванні. При цьому, жодних поважних причин, які перешкоджали ОСОБА_1 самостійно усунути вказаний недолік скаржником не зазначено. Клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, поданої 20 листопада 2020 року скаржником також не було заявлено. Крім того, ОСОБА_1 не зазначено жодних поважних причин, які перешкоджали йому укласти договір про надання правової допомоги з іншим представником.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п.27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від з квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
Згідно ч.3 ст.357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Зважаючи на викладене, причини, зазначені апелянтом у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року є неповажними.
Відповідно, апелянту необхідно звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2016 року, із зазначенням інших поважних причин пропуску вказаного строку.
За даних обставин, відкриття апеляційного провадження є неможливим, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків.
Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2016 року - залишити без руху.
Надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Суддя