Справа № 509/1201/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Жижки О.В.

секретар Майорова Ю.С.

учасники процесу не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт Овідіополь, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 25.10.2011 року, б/н, у розмірі 29000,68 грн., станом на 24.02.2021 року, що складається з: 22773,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 22773,46 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6227,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625, 0,00 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахованої комісії, та судові витрати у розмірі 2270 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 25.10.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які розміщені на сайті https://privatbank.ua складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за використання. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.03.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 27.04.2021 року.

Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, позов підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання 27.04.2021 року не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце судового засідання, зважаючи на наведене, розгляд справи було відкладено на 01.06.2021 року.

У судове засідання 01.06.2021 року відповідач не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце судового засідання, в тому числі і на офіційному сайті суду, у зв`язку з чим суд вирішив розглядати справу за його відсутністю.

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказах, наявних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що 25.10.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем укладено кредитний договір, без номера, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки, що вбачається з відповідної довідки банку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором, не виконує.

Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімаючи готівку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за зазначеним Договором станом на 24.02.2021 року становить 22773,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 22773,46 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6227,22 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 0,00 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахованої комісії.

Відтак, на переконання суду, укладений між сторонами Договір від 25.10.2011 року є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин 25.10.2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом 17.03.2021 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В анкеті-заяві від 25.10.2011 року, підписаній позичальником, не зазначено розміру відсотків та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відповідно до яких передбачена сплата відсотків за користування кредитом, відповідач також не підписував.

Отже, судом встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.1,3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, відобразивши її у постанові у справі №342/180/17 від 03.07.2019.

Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину, матеріали справи не містять і відповідач не надав їх суду та не звернувся з вимогами про визнання його недійсним.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості щодо суми кредиту за цим правочином.

Таким чином, на переконання суду, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги обґрунтовані в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22773,46 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22773,46 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 25.10.2011 року, без номера, у розмірі 22773 (двадцять дві тисячі сімсот сімдесят три) грн. 46 коп., та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2021 року.

Суддя О.В. Жижка