ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/145/17Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/817/287/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Сович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 602/145/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року, ухваленого суддею Радосюк А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лановецького комунального підприємства по благоустрою про відшкодування витрат на покращення об`єкта оренди, третя особа: Лановецька міська рада Лановецького району Тернопільської області,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лановецького комунального підприємства по благоустрою (далі КПпБ) про відшкодування витрат на покращення об`єкта оренди, третя особа: Лановецька міська рада Лановецького району Тернопільської області.

В обґрунтуванні позовних вимог вказувала, що 04 грудня 2014 року між нею та Лановецьким КПпБ був укладений договір оренди індивідуально визначеного комунального майна територіальної громади м.Ланівці, сіл Волиця, м.Кусківці, Оришківці Тернопільської області. 06 лютого 2017 року позивачем було повернуто предмет оренди, а саме: нежитлове приміщення, приміщення пральні площею 68,9 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначала, що за період оренди за усною згодою Лановецького КПпБ було здійснено покращення об`єкта оренди, а саме встановлено п`ять пластикових вікон та вхідні двері, в одній кімнаті залита стяжка підлоги та поштукатурені стіни, в одній кімнаті здійснено утеплення відкосів двох вікон, проведення рапування фасаду будівлі, залито сходову площадку. Позивач вважає, що має право на повернення коштів, які витратила на покращення об`єкта оренди, однак Лановецьке КПпБ відмовляється повернути їй кошти. Позивач вказувала, що згода керівництва її надавалася у 2015 році і керівником в той час був ОСОБА_2 . Уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з Лановецького КПпБ в її користь понесені витрати на покращення об`єкта оренди в розмірі 51253,00 грн., а також сплачений нею судовий збір.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лановецького комунального підприємства по благоустрою про відшкодування витрат на покращенню об`єкта оренди, третя особа: Лановецька міська рада Лановецького району Тернопільської області - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, підстави,які свідчать про те що вона має право на повернення витрачених коштів на покращення нежитлового приміщення у розмірі 51 253 грн.

Зазначає,що їй надавалася усна згода керівництва про покрашення орендованого приміщення ще в 2015 році, однак ОСОБА_3 , який був на той час керівником відмовився бути допитаним у суді першої інстанції.

Вважає безпідставною відмову Лановецького комунального підприємства по благоустрою від 23.02.2017р. Вих. № 58 про відшкодовання понесених витрат, з посиланням на те, що жодних усних згод на здійснення покращень об`єкта оренди керівництвом підприємства їй не надавалося.

У судове засідання не з`явилась позивач ОСОБА_1 , однак від її представника адвоката Вальчук М.М. поступила заява про слухання справи за відсутності сторони позивача.

В судове засідання не з`явися відповідач Лановецьке комунальне підприємство по благоустрою про відшкодування витрат на покращення об`єкта оренди та третя особа Лановецька міська рада Лановецького району Тернопільської області, однак згідно рекомендованих повідомлень про вручення судової повістки про час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином.

Відповідачем Лановецьким комунальним підприємством по благоустрою до апеляційного суду подано клопотання про розгляд даної справи за його відсутності. (а.с.235).

Від представника третьої особи Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області до апеляційного суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказане клопотання підлягає до відхилення, оскільки підстави зазначені у клопотанні без належного підтвердження , не можуть вважатися поважними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що згідно копії протоколу №12 засідання конкурсної комісії з надання в оренду комунального майна територіальної громади м.Ланівці, сіл Волиця, м.Кусківці, Оришківці від 01 грудня 2014 року, конкурсна комісія рекомендує начальнику Лановецького КПпБ ОСОБА_4 укласти договір оренди нежитлового приміщення площею 68,9 м.кв. Лановецького комунального підприємства по блаустрою по АДРЕСА_1 (балансоутримувач - Лановецьке КПпБ) з ПП ОСОБА_1 терміном на 2 роки. Конкурсна комісія зобов`язує ПП ОСОБА_1 відповідно до умов конкурсу, провести оплату вартості оголошення про проведення конкурсу, оголошеного через районну газету «Голос Лановеччини від 14.11.2014 року (а.с.155-156).

Згідно копії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна територіальної громади м.Ланівці, сіл Волиця, М.Куськівці, Оришківці Тернопільської області від 04 грудня 2014 року, Лановецьке комунальне підприємство по благоустрою в особі начальника Балагури В.І. передало в строкове платне користування ОСОБА_1 індивідуально визначене нежитлове приміщення, приміщення пральні площею 68,9 кв.м., розміщене за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі Лановецького комунального підприємства по благоустрою. Договір укладено строком на 2 роки, з 04 грудня 2014 року до 04 грудня 2016 року(а.с.4-7).

Згідно акта прийому-передачі в оренду від 04 грудня 2014 року, Лановецьке КПпБ в особі начальника Балагури В.І. передає, а ФОП ОСОБА_1 приймає в оренду слідуюче приміщення: адреса нежитлового приміщення, приміщення пральні, що передається в оренду: АДРЕСА_1 , площа приміщенні що передається в оренду становить 68,9м2, стан приміщення, підлягає реконструкції; майно, яке знаходиться в приміщенні, що передається в оренду відсутнє (а.с. 162).

Згідно копії розрахунку орендної плати ( додаток № 1 від 04.12.2014 року), відповідно до висновку про вартість нежитлового приміщення, приміщення пральні, загальною площею 68,9 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ринкова вартість визначена експертним методом та становить 22790 грн. без врахування ПДВ, орендна плата за місяці становить 113,94 грн.(а.с.9).

Згідно замовлення ОСОБА_1 , ПП ОСОБА_5 виконано робочий проект «Реконструкція нежитлових приміщень під перукарський салон на 4 робочих місця по АДРЕСА_1 (а.с. 150-154, 163-185).

Згідно копії повідомлення до начальника ЛМВ Управління ДСНС Тернопільській області, ОСОБА_1 , згідно постанови № 461 від 13 квітня 2011 року КМ України, повідомляє про початок виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву об`єкту «реконструкція нежитлових приміщень під перукарський салон на 4 робочих місця по АДРЕСА_1 » відповідно до поданої нею декларації до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області про початок виконання будівельних робіт (а.с.186).

Згідно копії акта приймання-передачі (повернення нежитлового приміщення, приміщення пральні, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ) від 06 лютого 2017 року, ОСОБА_1 повернула, а Лановецьке комунальне підприємство по благоустрою прийняло нежитлове приміщення, приміщення пральні, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим ОСОБА_1 зазначає, що нею за період з січня 2015 року по січень 2017 року були здійснені поліпшення нежитлового приміщення, а саме: встановлено п`ять пластикових вікон, встановлені нові вхідні двері, в одній кімнаті залита стяжка підлоги та поштукатурені стіни, проведення рапування фасаду будівлі, в одній кімнаті здійснено утеплення відкосів двох вікон, в одній кімнаті проведено демонтаж плитки на стінах, залито сходову площадку(а.с.10).

Згідно копії листа від 16.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника Лановецького комунального підприємства по благоустрою Розевика М.О. з заявою про повернення її коштів, витрачених нею на покращення нежитлового приміщення , приміщення пральні, площею 68,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 49999,50 грн., оскільки за усною згодою начальника Лановецького КПпБ були здійснені покращення об`єкта оренди (а.с.11).

Згідно відповіді Лановецького комунального підприємства по благоустрою № 58 від 23 лютого 2017 року на письмове звернення ОСОБА_1 , ніяких усних згод на здійснення покращень об`єкта оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) комунального майна територіальної громади м.Лановець, сіл Волиця, М.Куськівці, Оришківці Тернопільської області, керівництвом підприємства її не надавалися, а тому згідно абз.З п.2 ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає(а.с.12).

Згідно копії кредитного договору № 34-2 від 26 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 27000,00грн. на 36 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 25 лютого 2018 року. Кредит надавався на придбання вікон «Perfect» ( в кількості 6 шт.) та дверей «Фортеця» 109-ЗД ( в кількості 1 шт.)(а.с. 13-20).

Згідно рахунку фактури №27 від 16 лютого 2015 року, ОСОБА_1 оплатила за вікна «Perfect» в кількості 6 шт. та вхідні двері «Фортеця» 109-ЗД в сумі 33998 грн. 00 коп.(а.с.20).

Відповідно до товарного чека від 17 лютого 2015 року, ОСОБА_1 оплатила аванс за вікна та двері згідно рахунку № 27 в сумі 6998.00 грн.(а.с.21).

Згідно товарного чека від 15.05.2016 року, за придбання вапна та цементу оплачено 1990,00 грн. (а.с.22).

Згідно товарного чека від 21.05.2016 року за придбання керамзіту оплачено 5070,00 грн.(а.с.22).

Відповідно до товарного чека від 18 червня 2016 року за придбання будівельних матеріалів оплачено 1584,50 грн.(а.с.22).

Згідно товарного чека від 01 жовтня 2015 року за придбання цементу та вапна оплачено 1505,00 грн.(а.с.22).

Відповідно до товарного чека від 01.06.2016 року за придбання будівельних матеріалів оплачено 5852,00 грн.(а.с.22).

Згідно копії повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця № 2-21/400 від 06 січня 2016 року, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 06 січня 2016 року внесено запис № 3000923 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємі ОСОБА_1 , НОМЕР_1 (а.с.23).

Відповідно до звіту про оцінку невід`ємних покращень нежитлового приміщення пральні, площею 68,9м", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , ринкова вартість невід`ємнії покращень нежитлового приміщення пральні, площею 68,9м , що знаходиться адресою АДРЕСА_1 без врахування ПДВ, становить 51253 грн. Оцінка проведена станом на 15 берез 2019 року (а.с.115-147).

Згідно інформації про наявність кредиту в АГ «Ощадбанк» № 2682 в 10.08.2020 року, в ТВБВ № 10019/034 філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 було надано кредит, відповідно до кредитного договору № 34-2 від 26.02.2015 року строком на 36 місяців в сумі 27000,00 грн. на споживчі цілі за банківським продуктом «Енергокредит» зі сплатою за користування кредитними коштами згідно договору 17,99% річних. За період з 26.02.2015 по 23.10.2017 погашено на суму 9305,12 грн.(а.с149).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогами закону.

Загальні положення про найм (оренду) закріплено в параграфі 1 глави 58 ЦК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтями 776, 778 ЦК України передбачено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, визначені Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. № 2269-XII (зі змінами та доповненнями).

В силу приписів ст. 2 цього Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 18-1 Закону поточний ремонт майна, переданого в оренду, проводиться орендарем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Зміст цієї норми свідчить про те, що орендар має право на компенсацію не вартості поліпшень (будівельних матеріалів, робіт з капітального ремонту та реконструкції), а на компенсацію йому різниці між вартістю поліпшеного майна і вартістю цього майна на час його передачі в оренду.

Крім того, застосування наслідків цієї норми можливе лише за умови припинення договору оренди комунального майна.

Дана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №916/685/17.

Пунктом 10.7 Договору оренди від 04 грудня 2014 року передбачено,що у разі припинення або розірвання договору, поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, є власністю орендаря, а невід`ємні поліпшення - орендодавця.

Таким чином, сторони передбачили у Договорі умови, які стосуються покращення об`єкта оренди. Покращення, які виконані позивачем не можуть бути відокремлені від орендованого майна .

У доводах позовної заяви позивач вказує, що за період оренди нежитлового приміщення, приміщення пральні, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,нею здійснено покращення об`єкта оренди, а саме встановлено п`ять пластикових вікон та вхідні двері, в одній кімнаті залита стяжка підлоги та поштукатурені стіни, в одній кімнаті здійснено утеплення відкосів двох вікон, проведення рапування фасаду будівлі, залито сходову площадку.

Однак, матеріали справи не містять належного підтвердження про те, що орендодавцем надавалась згода позивачеві зробити поліпшення об`єкта оренди, які не можна відокремити без шкоди для речі.

Не заслуговують до уваги доводи позивача про те, що вона отримувала усну згоду начальника Лановецького КПпБ на здійснення покращення об`єкта оренди, оскільки відповідач заперечує щодо будь яких домовленостей з позивачем про покращення орендованого майна, також матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вказаних доводів позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання в апеляційній скарзі на Висновок від 15 березня 2019 року про вартість невід`ємних покращень нежитлового приміщення пральні, площею 68,9м.кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого ринкова вартість невід`ємнії покращень нежитлового приміщення пральні, становить 51253 грн. не підтверджує наявність обов`язку відповідача відшкодувати вказану суму позивачу, а може свідчити лише про понесені витрати на ремонтні роботи. Натомість даний Висновок не спростовує умов Договору оренди та вимог Закону, відповідно до яких, якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Сташків Б.І.

Хома М.В.

Судді: Щавурська Н.Б.