ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Харків

справа № 633/444/17

провадження № 22-ц/818/348/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

за участю секретарів судових засідань Плахотніковій І.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома»,

апелянт: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року, постановлену суддею Тимченко А.М.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» (далі ТОВ «Агрома») про стягнення поворотної фінансової допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що у період з серпня по жовтень 2013 року він надав ТОВ «Агрома» фінансову допомогу на зворотній основі, а саме: 28 серпня 2013 року у розмірі 788 000,00 грн, 09 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 10 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 11 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 12 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 14 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 15 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 16 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 17 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 18 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 19 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 21 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 22 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 23 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 24 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 25 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 26 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, 28 жовтня 2013 року у розмірі 149 900,00 грн, а всього на загальну суму 3 188 000,00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів, підписаних керівником ТОВ «Агрома» Жуковим Ю. Є. і засвідчених відбитком печатки підприємства.

Оскільки сторонами не було визначено строк повернення вказаних коштів, він 10 листопада 2017 року направив лист з вимогою про повернення фінансової допомоги, який був отриманий товариством 14 листопада 2017 року.

Вказував, що ТОВ «Агрома» свої зобов`язання за вказаними договорами про фінансову допомогу на зворотній основі не виконало, позику не повернуло, тому ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29 січня 2018 року, просив суд стягнути з ТОВ «Агрома» надану фінансову допомогу на зворотній основі у розмірі 3 188 000,00 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 15 940,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 31 880,00 грн.

Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року у складі судді Тимченка А. М. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 3 188 000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 31 888,00 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 9 957,04 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Агрома» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 984,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами фактично укладено договори поворотної фінансової допомоги, які за цивільно-правовою природою є позикою, та оскільки відповідач не повернув кошти, отримані за зазначеними договорами, з відповідача підлягають стягненню сума позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим, оскільки між сторонами існують правовідносини безстрокової позики, тому відповідно до частини другої статті 1049 ЦК України позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, а не протягом семи днів, як зазначає позивач, посилаючись на положення частини другої статті 530 ЦК України.

03 серпня 2020 року 31 липня 2020 року ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на те, що вказаним судовим рішення були порушені її права та обов`язки, оскільки вона є дружиною позивача та кошти, які були предметом розгляду даної цивільної справи є спільними коштами подружжя. До участі у справі її не було залучено, про існування такого спору і передачу позивачем без її відома відповідачу грошових коштів, співвласником яких вона також є, її стало відомо після отримання постанови Верховного Суду. Просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, а саме встановити факт укладання договорів про фінансову допомогу на зворотній основі між позивачем та відповідачем. Також просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року.

ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 надала письмові пояснення в яких просила суду застосувати до спірних правовідносин вимоги ст. 1212 ЦК України та скасувати рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення про стягнення безпідставно набутого майна ТОВ «Агрома» за рахунок спільної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошей у сумі 3 188 000,00 грн, з відповідача ТОВ «Агрома». Вказує, що грошові кошти у сумі 3 188 000,00 грн були передані відповідачу без достатніх правових підстав, а отже підлягають поверненню їх власникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі ст. 1212 ЦК України, а не статей 1046 та 1047 ЦК України.

ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги та просив її задовольнити частково. Просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року. Також просить скасувати рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення про стягнення безпідставно набутого майна ТОВ «Агрома» за рахунок спільної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошей у сумі 3 188 000,00 грн, з відповідача ТОВ «Агрома».

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 12, 13 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено, ч. 1 ст. 352 ЦПК України, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в разі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси, обов`язки.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, свобод, інтересів, обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено питання у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права, свободи, інтереси, обов`язкии осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права, свободи, інтереси, обов`язки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, свободи, інтереси, обов`язки останніх.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами справи не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права, свободи, інтереси, обов`язки цієї особи.

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Агрома» задоволено. Рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрома» судовий збір у розмірі 12 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження надання позики і внесення обумовлених договором коштів в касу підприємства. При цьому надані позивачем копії квитанцій до прибуткового касового ордеру не є доказом фактичного надання позики і передачі коштів відповідачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2018 року задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2018 року скасовано. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року залишено без змін.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді осіб, які не брали участі у справі.

У статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У статті 370 ЦПК України передбачено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) вказано, що «суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Наразі ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року, однак колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження.

ОСОБА_2 вказує, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки грошові кошти, які ОСОБА_1 надав у позику ТОВ «Агрома» є спільною сумісною власністю подружжя.

Між тим, із змісту рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року вбачається, що ані у його мотивувальній, ані у його резолютивній частині висновків про права, свободи, інтереси та обов`язки та обов`язки ОСОБА_2 не міститься.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, а саме: встановити факт укладення договорів про фінансову допомогу на зворотній основі, якими є квитанції до прибуткових касових ордерів.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 вказує, що у суду були підстави для застосування ст. 1212 ЦК України та стягнення боргу з цих підстав.

Між тим, спір за позовом ОСОБА_1 вирішено судом в межах заявлених ним вимог, наведених підстав та наданих доказів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на принцип диспозитивності ОСОБА_2 має можливість вільно розпоряджатися своїми процесуальними і матеріальними правами, та у разі, якщо вважає, що її права порушені ОСОБА_1 , який без її згоди розпорядився спільними грошовими коштами або ТОВ «Агрома», яке за твердженням ОСОБА_2 не повертає запозичені кошти має можливість звернутися до суду із відповідним позовом, навівши його підстави та надати докази на власний розсуд.

Фактично ОСОБА_2 не погоджується з постановою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року, якою скасовано рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року. Зазначену постанову ОСОБА_2 не позбавлена можливості оскаржити в касаційному порядку.

Колегією суддів не встановлено, що рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 , тим більше, що таке рішення було скасовано в апеляційному порядку.

Колегія суддів наголошує, що право на апеляційне оскарження належить лише особам, коло яких визначено статтею 352 ЦПК України. І особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржувати судове рішення лише в разі, якщо цим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому довести зазначені обставини мають саме ці особи.

Згідно ст. п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуваним рішенням, яке наразі скасовано права ОСОБА_2 не порушені, підстави для застосування вимог ст. 370 ЦПК України відсутні.

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 668/411/13-ц.

Апеляційний суд зауважує, що суд має забезпечити додержання основних принципів процесуального права, зокрема, принципу рівності учасників процесу, принципу диспозитивності та щодо реалізації права на звернення до суду в установленому законом порядку всіх учасників розгляду з додержанням правил всіх стадій розгляду. Отже, особа, яка подала апеляційну скаргу, хоча і не брала участі при розгляді справи судом першої інстанції, не може мати привілеїв стосовно реалізації своїх прав в порівнянні з іншими учасниками судового розгляду.

За таких обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року підлягає закриттю.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Печенізького районного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» про стягнення заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних витрат- закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова