Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8786/18 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 82 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Миніч Т.І.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/8786/18 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору, про стягнення коштів за меблі та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 14 грудня 2020 року, ухвалене суддеюЧішман Л.М. у м.Житомирі

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просила визнати несправедливим та недійсним п. 6.7. договору купівлі-продажу № 075 від 07.11.2017 року, укладеного між ними; розірвати вказаний договір; стягнути з відповідача на свою користь 88 893,00 грн., сплачених за меблі та послуги, 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 103,12 грн. за проведення відбору проб повітря для визначення хімічних речовин в атмосферному повітрі населених місць.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу № 075 від 07.11.2017 вона придбала у ФОП ОСОБА_2 меблевий комплект « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Загальна вартість меблів та послуг склала 48175,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 059 від 18.10.2017 року. Крім цього, сторони 07.11.2017 р. уклали між собою договір купівлі-продажу № 075 меблів у дитячу кімнату, за яким відповідач зобов`язалась передати у власність позивача замовлені меблі і елементи меблів. На виконання умов вказаного договору 07.11.2017 позивачем було сплачено 20000,00 грн. попередньої оплати та 27.11.2017 здійснено доплату в сумі 20718,00 грн, тобто, сплачено 100 % вартості меблів.

Після доставки меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та складання меблів до дитячої кімнати було виявлено, що товар не відповідає за якістю, текстурою та кольором, про що повідомлено відповідача.

Позивач вважає, що відповідач, неналежно усунувши недоліки товару, порушив її права, як споживача та покупця, оскільки вона не може використовувати придбані 18.10.2017 р. та 07.11.2017 р. меблі, так як вони відрізняються кольором та текстурою деревини, при цьому меблі мали виглядали, як один меблевий комплект.

Позивач вимушена вимагати розірвання договору та повернення всіх сплачених грошових коштів за меблі та послуги, в тому числі і меблі, які було придбано 18.10.2017 р., так як їх використання неможливе без меблів, які придбано по договору № 075 від 07.11.2017 р., які відповідач не бажав замінити на меблі, що відповідали б замовленому кольору та текстурі деревини.

Також позивач вважає, що всупереч п. 2. ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідачем, при укладенні договору включені умови, які є несправедливими та звужують права споживача, а саме: п. 6.7. договору, в якому вказано, що у разі якщо меблеві вироби не підійшли по тих або інших причинах, то згідно зі ст. 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» повернути відповідачу меблеві вироби неможливо». Обмеження таким чином прав покупця позивач вважає неприпустимим та несправедливим.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу. В обґрунтування якої зазначила, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, суд не надав правової оцінки фактичним обставинам справи. Зокрема, вказала, що суд дійшов хибного висновку, про недоведеність позивачем недоліків меблів та що їх використання є недопустимим чи неможливим, оскільки вважає, що доведення наявності суттєвих недоліків товару має бути покладено на відповідача. Суд не звернув уваги на зазначені позивачем обставини та надані докази недоукомплектування меблевого комплекту «Валенсія», у зв`язку з чим вона має право на повернення сплачених коштів у сумі 48175,00 грн. Крім того, висновки суду в частині безпідставності визнання пункту договору несправедливим позивач вважає помилковими, оскільки вона не здійснювала замовлення меблів за індивідуальними розмірами, так як такі замовлялись відповідно до каталогу виробника.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що згідно товарного чеку №059 від 18.10.2017 ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_2 меблевий комплект - спальню « ІНФОРМАЦІЯ_1 », матрац Віско, 1,6 вартість якого, з урахуванням за послуги з доставки, підйому та збору меблів, становила 48175,00 грн (а.с.7,44). Меблі «Валенсія» були виставковим зразком, виробником яких є ФОП ОСОБА_3 м. Дніпро відповідно до Договору № ДП-00024 від 10.01.2017 (а.с.42-43).

07.11.2017 року між сторонами укладено новий Договір купівлі-продажу №075 на придбання меблів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вартість якого становила 40718,00 грн. (а.с.10, 50). Колір меблів за бажанням позивача мав відповідати кольору меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », придбаних за договором від 18.10.2017. Відповідно до п. 6.7. вказаного договору меблі виготовляються індивідуально для покупця відповідно до наданих ескізів та обраних ним характеристик. Виробником меблів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є ФОП ОСОБА_4 м. Буча Львівської області за Договором №15022017 від 15.02.2017 (а.с.46).

Вказаний комплект меблів був доставлений позивачу у грудні 2017 року, повний розрахунок за який позивач, враховуючи авансовий платіж сплачений 07.11.2017 у сумі 20000,00 грн, здійснила 27.11.2017.

У зв`язку з тим, що колір меблів та текстура деревини меблів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не відповідали кольору меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які замовлялись 18.10.2017, позивач не підписала Акт приймання-передачі меблів.

29 березня 2018 року позивачем складено заяву, яку адресовано відповідачу ФОП ОСОБА_2 про повернення грошових коштів за меблі, загальною сумою 88893,00 грн. у зв`язку з неможливістю використовувати придбані меблі так як вони відрізняються кольором та текстурою деревини. У заяві позивач зазначила, що оскільки продавець (відповідач) не бажає замінити меблі, що були нею придбані по договору № 075 від 07.11.2017 на меблі, які б відповідали замовленому кольору та текстурі деревини, то вона вимагає розірвати договір, повернути всі сплачені кошти за меблі та послуги та здійснити доставку (вивезення) меблів за рахунок продавця (а.с.12).

08.05.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держпродспоживслужби зі скаргою, в якій просила вирішити питання про повернення ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 88 893,00 грн, які були сплачені у відділі «Інтрдизайн» ТРЦ Глобал, за меблі та послуги 18.10.2017 та 07.11.2017 (а.с.17-18).

Згідно протоколу №19 дослідження повітря житлових приміщень і громадських приміщень від 22.06.2018 р., за наслідками відібрання проб повітря у кімнаті спальні, за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що концентрація формальдегіду перевищує гранично допустиму норму, що не відповідає вимогам документу «Гранично допустимі концентрації хімічних та біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць» від 03.03.2015 р. (а.с.24).

26.10.2018 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та адвокатом Таргонським І.М. було складено Дефектний акт в порядку п. 3.3.3 договору №075 від 07.11.2017. У вказаному акті, зокрема, встановили, що доставлені в грудні 2017 року представниками продавця меблі, які було замовлено згідно Договору, колір меблів та текстура деревини меблів не відповідають кольору меблів, які були замовлені (а.с.86-89).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявність істотних недоліків товару в розрізі ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно умов договору, які виникли між сторонами, продавець передає у власність покупця заказані меблі й елементи меблів (надалі товар), а покупець приймає й сплачує за товар у порядку і на умовах, визначених Договором.

Згідно пункту 2 Договору, ціна товару, зазначена продавцем в Додатку №1 до цього договору, включає в себе вартість товару, доставку до під`їзду покупця в межах м. Житомира, а також вартість інших послуг, обумовлених додатковими угодами. При укладенні даного договору покупець вносить передоплату, що становить 50% від загальної суми Договору, зазначеної у п. 2.1. та додатку №1 даного договору. Частина оплати за товар, що залишилась в розмірі 50% від загальної суми договору, сплачується покупцем не пізніше трьох календарних днів з дня одержання повідомлення про доставку товару на склад продавця в м. Житомир.

Відповідно до п.п.3.2.5 Договору покупець зобов`язаний оглянути товар у день його одержання і прийняти його за актом прийому-передачі товару, у якому вказується наявність чи відсутність претензій по якості, комплектності та інші зауваження. У випадку виявлення невідповідності товару вимогам даного договору та додатковим угодам до цього договору сторони складають та підписують відповідний двосторонній акт.

Згідно п.п.3.3.3. Договору, під час виявлення недоліків товару термін дії гарантійного строку, покупець письмово запрошує представника продавця для складання дефектного акту, в якому сторони визначають строки їх усунення. У разі, якщо продавець ухиляється від усунення недоліків складання акту, покупець в односторонньому порядку складає дефектний акт та передає матеріали продавцю. Неподання дефектного акту протягом 3-х днів з моменту отримання акту означає прийняття Товару Покупцем і за юридичними наслідками рівносильне підписання Акту наданих послуг.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що якість, асортимент і комплектність товару згідно із дійсним договором повинні відповідати зразкам, представленим у салоні чи каталогам, за якими складалось замовлення, але з урахуванням відмінностей, які не залежать від продавця.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Істотним недоліком Закон називає такий недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак, а саме: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Згідно з положеннями ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Однак заява позивача з приводу недоліків товару надіслана на адресу відповідача лише 29.03.2018, а дефектний акт про невідповідність меблів і неможливість їх використання, оскільки вони відрізняються кольором та текстурою деревини, складений в односторонньому порядку 26.10.2018 р.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2018 р. щодо обмеження її прав як споживача при придбанні меблів, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Житомирській області зроблено висновок про те, що часткова малопомітна відмінність у меблях « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Марсель» не робить неможливим або недопустимим використання товару (меблів) відповідно до цільового призначення, а тому вони не мають істотного недоліку, за наявності якого передбачено розірвання договору та повернення сплачених за товар коштів (а.с.66-67). Тим паче, позивач свідомо замовила комплекти меблів, які виготовлені різними виробниками, які, відповідно, не можуть складати один комплект.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності істотних недоліків у придбаних меблях, оскільки відмінність у відтінку та текстурі меблів не робить неможливим чи недопустимим їх використання в розумінні положень статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так само суд правомірно визнав недоведеною обставину виділення придбаними меблями шкідливих речовин (формальдегіду), які за змістом протоколу досліджень № 19 від 22.06.2018 перевищують гранично допустиму норму, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язокміж шкодою, яка завдана позивачу і діями відповідача. Крім того, виробники меблів, які придбала позивач, мають відповідні висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи про їх відповідність встановленим медичним критеріям безпеки, так само як і лаково-фарбові матеріали, якими оздоблювалися меблі.

Відповідно до частин 1-3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з п. 6.7. Договору купівлі-продажу № 075 від 07.11.2017, меблі виготовляються індивідуально для покупця, відповідно до наданих ескізів та обраних ним характеристик (кольору, розмірів, модифікації та інше). У разі якщо меблеві вироби не підійшли по тих чи інших причинах, то згідно зі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року №172, повернути виконавцю (продавцю) меблеві вироби не можливо.

Позивач, підписавши договір, погодилась з усіма зазначеними в ньому умовами та замовила комплект меблів, який виготовлявся індивідуально для неї відповідно до зразка та мав відповідати кольору замовлених раніше меблів «Валенсія», для чого надала як зразок шухляду від вказаного комплекту.

Таким чином, не заслуговують на увагу і спростовуються матеріалами справи та наявними у ній доказами, доводи апеляційної скарги в частині визнання умов Договору несправедливими та наявності істотних недоліків придбаного товару.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий Судді