Справа № 766/3257/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.11.2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

при секретарі Ференц А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач в березні 2021 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником вказаної вище квартири з 23.02.2017 року . в належній їй квартирі зареєстровані відповідачі, які ніколи не проживали та особистих речей в квартирі не мають. В добровільному порядку відповідачі не бажають вирішувати питання про зняття з реєстрації.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.03.2021 року позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2021 року продовжено строку для виконання зазначеної вище ухвали суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, розглянувши за наявними в справі доказами, заперечень проти заочного розгляду справи не надходило.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком останнім відомим місцем їх реєстрації.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для власного проживання і проживання членів сім`ї, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, користуватися і володіти нею.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст.391 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. за реєстровим № 204 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.02.2017 року.

Факт реєстрації відповідачів в квартирі, належній позивачу підтверджується довідкою виконкому Антонівської селищної ради м.Херсона № 818 від 06.11.2020 року, в якій відповідач ОСОБА_2 вказана як тітка ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 мати. Відповідачі зареєстровані з 07.03.2017 року згідно адресної картки.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналогічна правова позиція викладена касаційним судом у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 591/4595/16-ц.

Відповідно до ст.71 ЖК України особа втрачає право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

При розгляді справи щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно акту органу самоорганізації населення Антонівської селищної ради м.Херсона голови квартального комітету № 4 від 08.04.2019 року позивач проживає за вказаною адресою разом з чоловіком та дітьми.

Відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних причин більше року, що свідчить про те, що відповідачі відмовився від проживання та користування житлом.

Відомості про наявність договору про право користування спірним житлом відсутні, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені.

Доказів на спростування вказаних обставин або наявності поважних причини непроживання у спірному житловому приміщенні понад один рік відповідачі суду не надали.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає встановленим, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин більше року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування 46/100 частинами домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.319,383, 391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 80,81, 141, 247, 263-265, 272, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_4 паспорт № НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_4 паспорт НОМЕР_3 .

Суддя Я.В.Шестакова

Текст рішення складено 30.11.2021 року.