Справа № 212/7894/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді: Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання: Курбакової Ю.О., позивача: ОСОБА_1 , відповідача: ОСОБА_2 , представника служби у справах дітей: Долгової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконком Покровської районної в місті ради в особі служби у стравах неповнолітніх про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування, -

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над останнім опіку, призначивши її опікуном.

В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач по справі - її зять. ЇЇ донька у 2005 році уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з відповідачем, донька з сином та нею мешкали окремо від відповідача. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька померла. Відповідач, після народження ОСОБА_4 та на протязі всього його життя будь-якої турботи до нього не проявляв, матеріальну допомогу на його утримання надавав періодично, будь-якої участі у вихованні вина не приймав. Після смерті доньки відповідач долею ОСОБА_4 не цікавиться, не виконує свої батьківські обов`язки, не відвідує його, не спілкується з ним, не проявляє батьківського піклування та турботи, не піклується про його здоров`я, моральний, фізичний та культурний розвиток, а тому наявні правові підстави для позбавлення його батьківських прав.

Ухвалою суду від 12.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він проти, щоб його позбавляли батьківських прав. Він працює, має трикімнатну квартиру. Про вроджену ваду дитини він не знав, йому ніхто не казав. Борг по аліментам є, сплачує його частково. Спілкувався з сином останній раз в вересні 2020 року.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що батька ОСОБА_4 вона не бачила ні разу, за весь час коли там проживала дитина. Бабуся і покійна матір тільки доглядають дитину. Кожень день на лавці сидить біля будинку. Приходили батьки до чужих сусідських дітей на майданчик, але жодного разу до хлопчика ОСОБА_4 батько не приходив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що пощивачку знає. Після розлучення донька позивачки переїхала до неї. Батька за 15 років бачила десь 3 рази, він спілкувався із покійною матір`ю в перегородці. З дитиною вона його не бачила жодного разу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що відповідача побачив у залі суду вперше, Піклується про дитину бабуся, мама померла, жодного разу батька не бачив із дитиною. Він не приймає участі у вихованні дитини.

Допитаний в судовому засідання ОСОБА_3 пояснив, що з батьком не хотів мешкати ніколи. Не заперечує, що його позбавили батьківських прав.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав:

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 10.11.2005р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Як вбачається з матеріалів справи, мати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 09.09.2020 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідний актовий запис № 1374 від 09.09.2020 року.

Як вбачається з висновку виконкому Покровської районної у місті ради "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 №7/01-29/75 від 11.01.2021 року, відповідач - ОСОБА_2 , з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_8 з родиною не мешкає, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, успіхами та станом здоров`я. З сином не спілкується, пенсію по втраті годувальника на дитину не оформив. Після смерті матері неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає з бабусею, яка створила належні умови для нормального життя та розвитку онука. ОСОБА_3 є учнем Криворізької гімназії №33. Згідно з характеристикою, наданою навчальним закладом, батько не приймав ніякої участі у вихованні сина, жодного разу не відвідав школу, не спілкувався з класним керівником. Бабуся ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню онука, відвідує батьківські збори.З письмового пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 встановлено, що він з народження проживає з бабусею,батько з родиною не мешкає, з ним не спілкується, не цікавиться його життям та здоров`ям, ніколи не вітає зі святами та з днем народження, не дарує подарунки. Згоден з позбавленням батьківських прав батька. В письмовому поясненні ОСОБА_2 зазначив, що він офіційно працевлаштований слюсарем-ремонтником в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ», не згоден з позбавленням його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажає повернути сина та займатись його вихованням. У зв`язку з тим, що батько - ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання сина, не готує його до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, в інтересах неповнолітньої дитини виконком Покровської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст.166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною і будуть відповідати насамперед інтересам дитини.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. Дані обставини підтвердив в судовому засіданні як відповідач ОСОБА_2 так ї неповнолітній ОСОБА_3 .

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до свого сина батьківського піклування, його не відвідує, долею дитини не цікавиться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню неповнолітньої дитини, відповідач не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дитини, не цікавиться життям сина, та не приймає участь у його вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дитини, що безспірно встановлено в судовому засіданні, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина є обґрунтованою та підлягає до задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Згідно зі статтею 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Статтею1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки, діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування, та дитини-сироти міститься в частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до статті 244 ЦК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради від 21.01.2021 № 194, визнано за доцільне призначити опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно встановити опіку, призначивши ОСОБА_1 його опікуном.

Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновкам Виконкому Покровської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав та щодо доцільності призначення опікуна, в сукупності з іншими наявними у справі доказами і поясненнями сторін, свідків, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82,89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконком Покровської районної в місті ради в особі служби у стравах неповнолітніх про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , мешкає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах неповнолітніх Виконкому Покровської районної у місті ради, адреса: м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 2, .

Повний текст рішення складено та підписано 11 травня 2021 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт