Справа № 526/886/18
Номер провадження 2/530/41/21

УХВАЛА

іменем України

27.01.2021р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого-судді Должко С.Р., за участю секретаря Пилипенка Є.С., розглянувши заяву головуючого судді Должко С.Р. про самовідвід по цивільній справі за позовною заявою

ОСОБА_1 , жителя с.Хітці, Гадяцького району, Полтавської області до Держави України; представника Президента по Гадяцькому району, ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; в.о. керуючого відділенням акціонерного комерційного Агропромислового банку "Україна", ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; старшого оперуповноваженого Гадяцького районного відділу внутрішніх справ капітана, ОСОБА_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; начальника державної податкової служби по Гадяцькому району, ОСОБА_5 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; старшого державного податкового інспектора по Гадяцькому району, ОСОБА_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; судді Гадяцького районного народного суду, ОСОБА_7 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; голови Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_8 , АДРЕСА_6 ; секретаря Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В Зіньківському районному суді Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , жителя с.Хітці, Гадяцького району, Полтавської області до Держави України; представника Президента по Гадяцькому району, ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; в.о. керуючого відділенням акціонерного комерційного Агропромислового банку "Україна", ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; старшого оперуповноваженого Гадяцького районного відділу внутрішніх справ капітана, ОСОБА_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; начальника державної податкової служби по Гадяцькому району, ОСОБА_5 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; старшого державного податкового інспектора по Гадяцькому району, ОСОБА_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; судді Гадяцького районного народного суду, ОСОБА_7 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; голови Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_8 , АДРЕСА_6 ; секретаря Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди.

Від головуючого судді Должка С.Р., надійшла заява про самовідвід відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України. Заява мотивована тим, що під час підготовчого засідання позивач, ОСОБА_1 , неодноразово заявляв про те, що головуючий є упередженим, що він бути скаржитися на дії головуючого до Вищої ради правосуддя про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Після припинення повного фіксування підготовчого засідання ОСОБА_1 на адресу судді висловив своє невдоволення, звинуватив повторно в упередженості, пролунали ганебні звинувачення, що він буде особисто їхати до м.Києва та скаржитися до Верховного Суду та до Вищої ради правосуддя, щоб дану справу не розглядав суддя Должко С.Р., і що дані дії позивача суддею можуть розцінюватися як відповідний тиск.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Заява про самовідвід судді відповідає вимогам ст. 39 ЦПК України, заявлена не пізніше двох днів із дня, коли стало відомо про підставу самовідводу.

Відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції визначила, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача ( скаржника), тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (рішення Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 09 листопада 2006 року, в справі "Фельдман проти України" від 8 квітня 2010 року).

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про самовідвід судді в їх сукупності, з метою недопущення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі, забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, суддя вважає, що доводи скаржника щодо відводу судді Должко С.Р. узгоджуються із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

В даному випадку, суд зважає і на те, що у іншої сторони судового процесу також можуть з`явитися сумніви щодо неупередженості судді, стосовно якого буде вирішуватися відповідне дисциплінарне питання за скаргою позивача, яка може розцінюватися як відповідний тиск. А тому, щоб уникнути сумнівів щодо неупередженості судді при розгляді цієї справи, суддю Должка С.Р. слід відвести від розгляду зазначеної вище справи.

Враховуючи обґрунтованість заяви судді Должка С.Р. про самовідвід з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості судді під час вирішення даної справи, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід судді Должка С.Р. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260,261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Должка С.Р. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 , жителя с.Хітці, Гадяцького району, Полтавської області до Держави України; представника Президента по Гадяцькому району, ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; в.о. керуючого відділенням акціонерного комерційного Агропромислового банку "Україна", ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; старшого оперуповноваженого Гадяцького районного відділу внутрішніх справ капітана, ОСОБА_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; начальника державної податкової служби по Гадяцькому району, ОСОБА_5 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; старшого державного податкового інспектора по Гадяцькому району, ОСОБА_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; судді Гадяцького районного народного суду, ОСОБА_7 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; голови Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_8 , АДРЕСА_6 ; секретаря Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Відвести суддю Должка С.Р. від розгляду справи № 526/886/18.

Цивільну справу № 526/886/18 за позовом ОСОБА_1 , жителя с.Хітці, Гадяцького району, Полтавської області до Держави України; представника Президента по Гадяцькому району, ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; в.о. керуючого відділенням акціонерного комерційного Агропромислового банку "Україна", ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; старшого оперуповноваженого Гадяцького районного відділу внутрішніх справ капітана, ОСОБА_4 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; начальника державної податкової служби по Гадяцькому району, ОСОБА_5 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; старшого державного податкового інспектора по Гадяцькому району, ОСОБА_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; судді Гадяцького районного народного суду, ОСОБА_7 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ; голови Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_8 , АДРЕСА_6 ; секретаря Книшівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_9 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди передати до канцелярії суду для проведення перерозподілу в порядку, встановленому ст.14, ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С. Р. Должко