Справа № 442/3755/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/3004/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Львів

Справа №442/3755/18

Провадження № 22ц/811/3004/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Левика Я.А. Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, постановлену у м.Дрогобичі 12 липня 2021 року у складі судді Крамара О.В., у справі за заявою Компанії MONTMONTAZE-Energetika d.o.o. до ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина», з участю заінтересованої особи: Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про виправлення помилки у виконавчому документі, -

в с т а н о в и в:

24 червня 2021 представник Компанії MONTMONTAZE-Energetika d.o.o.- адвокат Скирда В.Є. звернувся із заявою, у якій просить виправити помилку у дублікаті виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року у цій справі, на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року шляхом зазначення вірного ідентифікаційного коду стягувача замість невірного «Фірма «Монтмонтажа-Інженерінг ТОВ» (ідентифікаційний код - 1)», зазначивши вірний «Фірма «Монтмонтажа-Інженерінг ТОВ» (ідентифікаційний код - 4)». В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні суду знаходиться заява ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про визнання дубліката виконавчого листа у справі №2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року, виданого 8 серпня 2018 року Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області, таким що не підлягає виконанню. Вказує, що судом допущено помилку при виготовленні дубліката виконавчого листа, а саме: невірно зазначено ідентифікаційний код стягувача. Стверджує, що це є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2021 року заяву задоволено. Виправлено помилку у дублікаті виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року у справі №2-2465/2006, зазначивши ідентифікаційний код - 4» замість «…ідентифікаційний код - 1».

Ухвалу суду оскаржує ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина». В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 11 липня 2018 року задоволено заяву представника «Монтмонтажа-Інженірінг ТОВ» про видачу дубліката виконавчого листа та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2465-2006 про надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення Міжнародного арбітражного центру Австрійської федеральної економічної палати від 15 вересня 2004 року. Стверджує, що 15 квітня 2013 року між юридичною особою за законодавством Республіки Хорватія MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o (особистий ідентифікаційний номер: 4) та MONTMONTAZE d.d. (особистий ідентифікаційний номер: 1) укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідного до якого від MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o до MONTMONTAZE d.d. перейшли всі права вимоги до боржника, в т.ч. на підставі виконавчого листа №2-2465/2006, виданого 6 липня 2007 року. 1 жовтня 2018 року між MONTMONTAZE d.d. та MONTMONTAZE-Energetika d.o.o (особистий ідентифікаційний номер: 9) укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідного до якого до MONTMONTAZE-Energetika d.o.o перейшли всі права вимоги до боржника, які стосуються стягнення за вищевказаним виконавчим листом. Таким чином, на момент звернення представника фірми MONTMONTAZE-Energetika d.o.o (особистий ідентифікаційний номер: 4) до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою від 25 травня 2018 року про видачу дубліката виконавчого документа, право вимоги від MONTMONTAZE-Energetika d.o.o - було відступлене (передане) іншій фірмі. Зазначає, що ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» подавало заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №442/2826/20 за заявою ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» про визнання дубліката виконавчого листа виданого 8 серпня 2018 року у справі №9442/3755/18 (провадження 6/442/65/2018) Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню. У задоволенні такої заяви відмовлено. Вважає подання та розгляд по суті заяви про виправлення помилки у виконавчому документі після відкриття провадження за заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, спробою спростувати наведені аргументи щодо помилковості видачі дубліката виконавчого документа, наведені заявником аргументи у цивільній справі №442/2826/20. Вказує, що у дублікаті виконавчого документа зазначено фірму «Монтамонтажа- Інженерінг ТОВ», проте зазначено ідентифікаційний код - 1, який належить іншій юридичній особі (юридична особа за законодавством Республіки Хорватія MONTMONTAZE d.d.). Стверджує, що при зверненні із заявою про видачу дубліката виконавчого документа заявником належними і допустимими доказами не підтверджено правосуб`єктність та статус стягувача, а отже і право на звернення із такою заявою. Вважає, що зазначивши у тексті дубліката виконавчого документа від 8 серпня 2018 року ідентифікаційний код іншої юридичної особи, судом першої інстанції, по суті, здійснено заміну суб`єкта, на користь якого повинно відбутися стягнення згідно із виконавчим документом, виданим 6 липня 2007 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року задоволено заяву MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o. про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2019 року, з врахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 серпня 2019 року про виправлення описки, здійснено заміну стягувача MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o. (особистий ідентифікаційний номер 4) його правонаступником MONTMONTAZE-Energetika d.o.o. (особистий ідентифікаційний номер 9).

Судом встановлено, що при видачі дубліката виконавчого листа Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області допущено описку, а саме в розділі щодо інформації про стягувача зазначено невірний ідентифікаційний код стягувача, а саме: замість НОМЕР_1 зазначено НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви, оскільки у дублікаті виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року у справі №442/3755/18 на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року у справі №2-2465/2006, допущено помилку в написанні ідентифікаційного коду стягувача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою сторони по справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

При цьому, зі змісту відповідних положень чинного законодавства випливає, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до яких належить написання прізвищ та імен, адреси, найменування спірного майна, зазначення дат та строків тощо.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 432 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, зокрема, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Докази в цивільному процесі повинні відповідати таким вимогам: належність (містити інформацію щодо предмета доказування, де предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення) (cтаття 77 ЦПК України); допустимість (суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом) (cтаття 78 ЦПК України); достовірність (достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) (cтаття 79 ЦПК України); достатність (достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання) (cтаття 79 ЦПК України).

Докази в цивільному процесі характеризуються єдністю таких елементів: змісту доказів; процесуальної форми доказів; процесуального порядку одержання, дослідження і оцінки змісту;процесуальної форми доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

Верховний Суд 23 жовтня 2019 року у постанові по справі № 917/1307/18 розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Письмові докази - документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених кваліфікованим електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього або іншої особи, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором (стаття 95 ЦПК України).

Зміст доказів - це будь-які фактичні дані, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Процесуальною формою доказів є визначені цивільним процесуальним законом засоби доказування, в яких закріплюються фактичні дані, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ЦПК України процесуальною формою доказів, тобто засобами доказування, є , зокрема, письмові докази.

Дослідивши матеріали справи за заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, суд апеляційної інстанції встановив, що до заяви додано: копію витягу із судового реєстру та копію дубліката виконавчого листа.

Із копії витягу із судового реєстру, засвідченого адвокатом Скирда В.Є., у перекладі вбачається, що він стосується підприємства Монтмонтажа-Енергетика, ТОВ з виробництва, будівництва та послуг з особистим ідентифікаційним номером 9 (а.с.7).

З копії не завіреного витягу з судового реєстру МОНТМОНТАЖА-ІНЖЕНЕРІНГ з кодом 4 (а.с.23) вбачається, що зазначений суб`єкт не активний, витяг недійсний.

У оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року, якою задоволено заяву MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o. про видачу дубліката виконавчого листа; та ухвалу цього суду від 7 травня 2019 року, якою, з врахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 серпня 2019 року про виправлення описки, здійснено заміну стягувача MONTMONTAZE-INZENJERING d.o.o. (особистий ідентифікаційний номер 4) його правонаступником MONTMONTAZE-Energetika d.o.o. (особистий ідентифікаційний номер 9). Такі ухвали в матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції не аргументовано яку саме помилку допущено і як вона підлягає виправленню, хоч зазначено, що при видачі дубліката виконавчого листа Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області допущено описку - в розділі щодо інформації про стягувача зазначено невірний ідентифікаційний код стягувача, а саме: замість НОМЕР_1 зазначено НОМЕР_2 .

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про виправлення помилки, оскільки наведені у оскаржуваній ухвалі доводи не підтверджені жодними доказами.

Зазначивши у тексті дубліката виконавчого документа від 8 серпня 2018 року ідентифікаційний код іншої юридичної особи через виправлення помилки, судом першої інстанції здійснено заміну стягувача за виконавчим документом.

Згідно із ч. 1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» на вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи.

Із заяви про виправлення помилки вбачається, що її подає Компанія MONTMONTAZE-Energetika d.o.o., а після виправлення оскаржуваною ухвалою помилки стягувачем стає Фірма Монтмонтажа-Інженерінг ТОВ з ідентифікаційним кодом 4.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина», скасування ухвали суду першої інстанції від 12 липня 2021 року з відмовою у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому документі.

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви MONTMONTAZE-Energetika d.o.o. про виправлення помилки у дублікаті виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 липня 2018 року у справі №442/3755/18 на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2006 року у справі №2-2465/2006 із зазначенням ідентифікаційного коду 4 замість ідентифікаційного коду 1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 23 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді