СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12245/20

пр. № 2/759/1181/21

24 листопада 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Дмитришиної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в липні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати за нею визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Як на підставу позову посилається на те, що з 05.12.2001 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 07.10.2015 року на підставі рішення суду було розірвано.

За час шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, сторони 27.10.2006 року придбали спірну квартиру.

Спірна квартира на праві власності зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.10.2006 року .

Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Оскільки спірну квартиру було придбано нею та відповідачем 27.10.2006 року в період шлюбу, то відповідно до ст. 22 КпШС України, вказана квартира є спільною сумісною власністю.

Ухвалою суду від 16.09.2020 року відкрито провадження по справі (ас.38-39).

15.02.2021 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити в задоволені позову посилаючись на те, що спірна квартира на праві власності зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.10.2006 року.

Крім того , зазначає, що в спірній квартири з його довірителем також проживає неповнолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні його довірителя.

15.12.2020 року між сторонами було укладено договір про місце проживання дитини та сплати аліментів позивачкою на утримання неповнолітнього сина відповідачу.

Крім того, представник відповідача просить суд звернути увагу на те, що позивачка пропустила строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

23.03.2021 року позивачка надала до суду уточнену позовну заяву, згідно якої просить суд визнати причину неподання нею позову в строки поважною та просить поновити їй строк позовної давності з урахуванням дня, коли вона дізналася про порушення свого права, тобто з 16.06.2020 року.

Також, просить суд визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Ухвалою суду від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі (ас. 83).

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з урахуванням уточнень, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на відзив, який міститься в матеріалах справи та просив суд застосувати строк позовної давності, який позивачка пропустила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є спільною дитиною сторін зазначила, що вона та її молодший брат проживають з батьком в спірній квартирі, а старша сестра проживає разом з бабусею її матері, а сама мати проживає окремо від них. Зазначила, що батько піклується про них та отримує їх.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.12.2001 року сторони уклали шлюб (ас.3).

Судом встановлено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано(ас.4).

Судом встановлено, що спірна квартира на праві власності зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27.10.2006 року (ас.5)

Судом в судовому засіданні встановлено, що в спірній квартири проживає відповідач та їх спільні з позивачкою діти, а саме: неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні відповідача.

Судом встановлено, що 15.12.2020 року між сторонами було укладено договір про місце проживання дитини та сплати аліментів позивачкою на утримання неповнолітнього сина відповідачу(ас. 57-58).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

При цьому, в судовому засіданні а ні позивачкою, а ні її представником не доведено та ненадано доказу, щодо пропущення ними строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч.4ст.267 ЦК України регламентовано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яку, у даному випадку, містять матеріали справи.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачка пропустила строк позовної давності звернення до суду , що вбачається з вищевикладеного.

При цьому, доказів поважності причин пропуску даного строку звернення до суду позивачкою не надано, з урахуванням того, що про порушене її право їй було відомо після розірвання шлюбу в 2015 році, а тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо визнання права власності у строк більш ніж передбачений ст.257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 57, 70 СК України, ст. 253, 257, 261, 267 ЦК України ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум