МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа №370/1420/21

"26" листопада 2021 р. суддя Макарівського районного суду Київської області Мазка Н.Б., розглянувши заяву

представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Футорян Світлани Миколаївни про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

24.11.2021 року цивільна справа за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Ганна Олегівна, відділ у Макарівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача АБ «Укргазбанк» Футорян С.М. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Переверзева Ганна Олегівна про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №139-Ф/07 від 02.04.2007 року.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості ефективно захистити порушені права у випадку задоволення позову.

Банк вважає, що оскільки сума боргу за договором є значною та з огляду на відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про обтяження іпотекою новосформованих земельних ділянок існує реальна загроза відчуження відповідачами нерухомого майна до моменту набрання законної сили рішенням суду, з метою уникнути його виконання. Внаслідок зазначеного, законні права та інтереси банку не будуть захищенні, а виконання рішення суду, у разі задоволення позовної заяви, стане неможливим. У зв`язку з цим, з метою забезпечення позову, виникає необхідність накладення арешту на майно відповідачів за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги банку.

Крім того, у випадку подальшого відчуження, в процесі судового розгляду, земельних ділянок, безумовно будуть порушені права третіх осіб (покупців), оскільки щодо зазначених земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні записи про обтяження майна іпотекою. За таких обставин, застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту земельних ділянок та заборони їх відчуження гарантуватиме як можливість реального виконання рішення суду (у разі задоволення позову банку), так і дозволить запобігти порушенням прав третіх осіб.

З огляду на наявність у відповідачів майна, достатнього для виконання рішення суду, у випадку задоволення позову АБ «Укргазбанк» існує значний ризик відчуження майна, що призведе до невиконання рішення суду.

Невжиття заходів із забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та здійснення ефективного захисту порушених прав АБ «Укргазбанк», за захистом яких пред`явлено позов. Крім того, такий захід забезпечення, як накладення арешту на нерухоме майно в межах суми позовних вимог, жодним чином не порушує законних інтересів відповідачів, в той же час дозволить уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

Заявник просить: накласти арешт на нерухоме майно в межах суми 431234.00 гривень, а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0056 площею 1.35, що розташована на території Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, власником якої є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О. та зареєстрованого в реєстрі за №246;

- земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0057 площею 1.4797 га, що розташована на

території Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, власником якої є ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 18.05.2015 року №371/1860/14-ц.

При розгляді заяви про забезпечення позову відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно роз`ясненню Пленуму Верховного Суду України викладеному у постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно вимог п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Згідно вимог ч.3 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову підлягає задоволенню за таких обставин.

Сам по собі факт розгляду судом даної справи не позбавляє відповідача права на вільне володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою.

Оскільки встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку вцілому зареєстровано за відповідачем, а тому він має можливість до завершення розгляду справи здійснити відчуження, поділ або об`єднання спірної земельної ділянки, що в свою чергу може утруднити чи навіть унеможливити виконання рішення по даній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно ( прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощі подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтереси відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року №ЕТ5 N005 (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до вимог ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Щодо зустрічного забезпечення позову, регламентація якого здійснюється положеннями ст.154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків розміру зустрічного забезпечення.

На даний час не має підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

А тому вжиття заходів забезпечення позову по даній справі може бути застосовано без зустрічного забезпечення.

Керуючись вимогами ст.150, 151,153, 258-261,353-355 ЦПК України,

у х в а л и в:

задовольнити заяву про забезпечення позову.

Накласти арешт на нерухоме майно в межах суми 431234.00 гривень, а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0056 площею 1.35, що розташована на території Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, власником якої є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Переверзевою Г.О. та зареєстрованого в реєстрі за №246;

- земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0057 площею 1.4797 га, що розташована на

території Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, власником якої є ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 18.05.2015 року №371/1860/14-ц.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу для пред`явлення до виконання.

Копію ухвали після виконання направити ОСОБА_5 для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя