Справа № 487/9345/19
Провадження № 2-др/487/18/21
24.11.2021 року місто Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів адвоката Іванової Н.М., представника відповідача Апполонова В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Іванової Наталі Михайлівни про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Дорсервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «Автострой», про стягнення матеріальної шкоди,-
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися 27.12.2019 року до Заводського районного суду міста Миколаєва із вказаним позовом в якому просили стягнути зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 2500 гривень сплачені за виїзд експерта та виготовлення звіту про оцінку автомобіля Mersedes-Bez СІ80 реєстраційний номер НОМЕР_1 №061/05-19 від 20 травня 2019 року; стягнути зі Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 108814 гривень, з яких 104624 гривні сплачені за ремонтно-відновлювальні роботи за договором про надання послуг від 01.07.2019 року та 4190 гривень сплачені за договором про надання послуг по транспортуванню та зберіганню транспортного засобу від 19.04.2019 року.
Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.10.2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень сплачені за виїзд експерта та виготовлення звіту про оцінку автомобіля Mersedes-Bez СІ80 реєстраційний номер НОМЕР_1 №061/05-19 від 20.05.2019 року. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 108814 (сто вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень, з яких 104624 (сто чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні сплачені за ремонтно-відновлювальні роботи за договором про надання послуг від 01.07.2019 року та 4190 (чотири тисячі сто дев`ятнадцять) гривень сплачені за договором про надання послуг по транспортуванню та зберіганню транспортного засобу від 19.04.2019 року. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1088 (тисяча вісімдесят вісім) гривень 20 копійок. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

18.10.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла заява від представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Іванової Наталі Михайлівни про розподіл судових витрат у справі, яка була надіслана кур`єрською службою 06.10.2021 року. У поданій заяві адвокат Іванова Н.М. просила стягнути зі Служби автомобільних доріг в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 87293 гривні 00 копійок та на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в сумі 49793 гривень 00 копійок.

Відповідачем Службою автомобільних доріг в Миколаївській області 08.11.2021 року подано клопотання про зменшення судових витрат. В обґрунтування клопотання зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують надання позивачам правової допомоги, які відповідали б критеріям належності, допустимості та достовірності. Так, не відповідає вищезазначеним критеріям копія договору від 19.05.2019 про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Івановою Н.М., оскільки очевидним є факт, що даний Договір укладався з порушенням вимог чинного законодавства. Договір не має переліку додатків, у його тексті відсутні будь-які посилання на такі додатки, а додаток 2 до Договору складено лише 2021. Таким чином, Договір, Додаток №1 до Договору, та Додаток до невстановленого договору від 19.04.2019 №2 є самостійними документами, що складені незалежно один від одного. В тексті Договору відсутня інформація про досягнення сторонами згоди щодо вартості однієї години роботи адвоката (у тому числі і погодинна вартість участі в судовому засіданні, що відповідно акту від 06.10.2021 встановлено «із розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу»). Немає такої інформації і в позовній заяві, оскільки попередній (орієнтовний) розрахунок вартості судових витрат позивачами не надавався. З вказаного випливає очевидний висновок про відсутність на сторонами на момент його укладання не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, у тому числі і ціни договору. Разом з цим, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» надає визначення поняттю адвокатського гонорару. Таким чином, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо є істотними умовами договору, оскільки вказаною нормою закону передбачено обов`язковість їх визначення в договорі про надання правової допомоги. У порушення вказаних вимог закону, в Додатку 1 та Додатку 2 визначено два взаємовиключних порядки обчислення гонорару: фіксований розмір 10000 грн та оплата за фактично виконані дії (в тому числі погодинна оплата) за договором з ОСОБА_2 - 39793 грн та за договором з ОСОБА_1 - 77293 грн. Таким чином, оскільки до 06.10.2021 (дата укладання додатку 2 до Договору) між сторонами Договору не досягнуто згоди щодо всіх істотним умов Договору в розумінні ст. 638 ЦК України, до вказаної дати такий договір укладеним вважати не можна. Договір про надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом Івановою Н.М. чи його копія в матеріалах справи №487/9345/19 відсутні, а розрахунок вартості послуг від 19.04.2019 та акт прийому-здачі виконаних робіт від 06.10.2021 є додатками до різних договорів: договору від 20.01.2018 №1 та договору від 20.01.2018 №2. Не підтверджують повноваження Іванової Н.М. на представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 й ордери серії МК №№145752 та 145768, що додані адвокатом до матеріалів справи №487/9345/19, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, передбачених пунктом 12 Положення про ордер № 41 (пунктом 15 Положення про ордер № 36). Зокрема, в ордерах серії МК №№145752 та 145768, не зазначено номера посвідчення адвоката України, ким та коли його видано. Згідно із частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41 (далі - Положення), в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1 Положення). Відповідно до пункту 12 Положення ордер містить, зокрема, але не виключно, наступні реквізити: прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане. Рішенням Ради адвокатів України від 20.09.2019 року №98 затверджено роз`яснення щодо заповнення обов`язкових реквізитів, відповідно до якого номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане, є обов`язковими реквізитами ордеру. Отже, ордер на надання правової допомоги, яким адвокат підтверджує свої повноваження, має бути оформлений відповідно до вимог, встановлених Положенням про ордер № 41 (Положенням про ордер № 36). Таким чином, в матеріалах справи №487/9345/19 відсутні належним чином оформлені документи чи їх копії, що підтверджували б права ОСОБА_3 на представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Отже, за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме складеного, поданого позову, що доводить факт надання правничої допомоги адвокатом, надані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача. Не подання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у тому числі через відсутність домовленості щодо вартості послуг адвоката та порядку їх оплати (фіксований розмір чи погодинна оплата) разом з позовною заявою по справі №487/9345/19 попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат є підставою для визнання вимог позивачів про стягнення зі Служби витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованими. Заяву про розподіл судових витрат від 06.10.2021 направлено до Заводського районного суду м. Миколаєва (відповідно до кур`єрської накладної №13126) 16.10.2021, отримано канцелярією 18.10.2021 за вх. № 32609. Заяву про розподіл судових витрат від 06.10.2021 направлено до Заводського районного суду м. Миколаєва (відповідно до кур`єрської накладної №13126) 16.10.2021, отримано канцелярією 18.10.2021 за вх. № 32609. Таким чином, оскільки докази судових витрат, що були додатками до заяви від 06.10.2021 про розподіл судових витрат направлено адвокатом Івановою Н.М. лише 16.10.2021, тобто з пропуском п`ятиденного терміну, клопотання про його поновлення не заявлялося, то така заява підлягає залишенню без розгляду. Очевидним є завищення вартості послуг адвоката Іванової Н.М. по всім вищезазначеним критеріям. Так, розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачам, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову. При ціні позовних вимог по даній справі у 2500 грн сума заявлених витрат ОСОБА_2 на послуги адвоката у розмірі 49 793 грн є явно завищеною, та не співмірною з ціною позову та значенням справи для сторони. При ціні позовних вимог по даній справі у 108 814 грн сума заявлених витрат ОСОБА_1 на послуги адвоката у розмірі 87293 грн. є також завищеною, та не співмірною з ціною позову та значенням справи для сторони. З заяви про розподіл витрат позивачів вбачається заявлення відшкодування подвійної оплати наданих послуг адвокатом Івановою Н.М. по справі №487/9345/19, адже одні й ті самі дії адвоката оплачені ОСОБА_2 , повторно оплачені ОСОБА_1 відповідно до актів прийому-здачі виконаних робіт від 06.10.2021, окрім збору доказів та підготовки письмових заяв, оплачені тільки ОСОБА_1 . Подвійно заявлено оплату позивачами (кожним позивачем окремо) також прибуття на судові засідання 23.03.2020, 16.04.2020, 07.05.2020, 25.05.2020, 15.06.2020, 16.10.2020, 06.04.2021, 14.06.2021, 24.09.2021 в які відповідно до протоколів судових засідань по справі №487/9345/19 за відповідні дати ні позивачі, ні їх представник не з`являлися. Подвійно заявлено оплату позивачами (кожним позивачем окремо) також прибуття на судове засідання 08.09.2021, хоча на цей день справа №487/9345/19 до розгляду не призначалась. Подвійно заявлено оплату позивачами (кожним позивачем окремо) також прибуття на судове засідання 28.01.2021, хоча в цей день справа №487/9345/19 не розглядалась у зв`язку перебуванням судді на лікарняному (відсутня необхідність прибуття до суду). 12.05.2021 оголошено перерву у судовому засіданні по справі у зв`язку з надмірно емоційною поведінкою ОСОБА_1 , що виключає обов`язок покладення на відповідача обов`язку компенсувати участь представника позивача у такому судовому засіданні. У постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019 у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Нічим не обґрунтовано необхідність участі адвоката під час проведення автотоварознавчої експертизи та не підтверджується матеріалами справи №487/9345/19 факт приймання участі ОСОБА_3 у проведенні такої експертизи. Тим не менше, позивачами подвійно заявлено оплату (кожним позивачем окремо) загальною сумою 6882 грн. Подвійно заявлено оплату позивачами (кожним позивачем окремо) консультації та пропонування правової позиції вартістю 1000 грн, а потім ще й заявлено оплату узгодження правової позиції вартістю 2000 грн на загальну суму 6000 грн, що за своєю суттю є однією послугою. Подвійно заявлено оплату позивачами (кожним позивачем окремо) послуг з аналізу нормативно-правової бази та судової практики вартістю 3000 грн та підготовку та подання позову 7000 грн на загальну суму 20 000 грн. Такий розмір відшкодування витрат заявлено за підготовку тексту позовної заяви об`ємом у шість сторінок (без врахування реквізитів сторін та переліку додатків - менше п`яти). Нічим не обґрунтовано необхідність відшкодування заявлених витрат на оплату ОСОБА_1 послуг адвоката по позиціям збір доказів та подання письмових заяв, клопотань, заперечень по справі №487/9345/19 адвокатом на загальна суму 30500 грн, у тому числі послуг, надання яких не передбачено ні умовами Договору, ні ЦПК України. Нічим не обґрунтовано необхідність відшкодування заявлених витрат на подвійну оплату позивачами (кожним позивачем окремо) гонорару адвоката в розмірі 10000 грн на загальну суму 20000 грн та за які саме послуги така оплата проводилась. Крім того, у як у актах виконаних робіт, так і в розрахунку вартості послуг відсутня інформація про кількість годин витрачених адвокатом на надання послуг (в розрізі кожної послуги окремо) так і їх погодинної вартості. Не обґрунтовано функції які виконував адвокат під час огляду пошкодженого авто. З Акту прийому-здачі виконаних робіт адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (отриманні відповідей на запити, листи, прибуття до суду, направлення позову тощо) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором (лист пропозиція щодо визначення експерта, лист-запрошення на автотоварознавчу експертизу, укладання договору та отримання звіту, запити до АІС Міністерства юстиції тощо). Вказане є підставою для відмови судом у задоволенні компенсації таких витрат. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду по справі № 826/856/19 від 22.12.2018. Отже за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме складеного, поданого суду позову, що доводить факт надання правничої допомоги адвокатом, надані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Іванова Н.М. заяву підтримали, просили стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Представник відповідача у судовому засідання проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечував.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Дорсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «Автострой», у судове засідання не з`явились, що, згідно ст. 270 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Згідно ч. 1 т. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Рішення у справі було прийнято 01.10.2021 року, повний текст складено 06.10.2021 року. Заява про розподіл судових витрат була передана для відправлення до суду кур`єрською службою 06.10.2021 року згідно накладної №013126, отже, з урахуванням зробленої заяви до закінчення судових дебатів, суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність залишення без розгляду заяви адвоката Іванової Н.М. від 06.10.2021 року про розподіл судових витрат.

Щодо витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

При звернення до суду із даним позовом адвокатом Івановою Н.М. було надано ордер серії МК №145752 від 26.12.2019 року на представництво інтересів ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2019 року (а.с.33 т.1).

Згідно матеріалів справи, ДТП за участю транспортного засобу Mersedes Benz, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, сталося 19.04.2019 року.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 та їх відшкодування надано: додаток до договору про надання правової допомоги від 20.01.2018 року №1 у вигляді розрахунку вартості послуг, датованого 19.04.2019 року, та акт прийому-здачі виконаних робіт від 06.10.2021 року що є додатком до договору про надання правової допомоги від 20.01.2018 року №2. Крім того, надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №13 від 19.04.2019 року на суму 10 000 гривень та квитанцію до прибуткового касового ордеру №8 від 06.10.2021 року на суму 37 793 гривень, прийнятих від ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги (реквізити договору не зазначені).

Розмір заявлених позивачкою та стягнутих за рішенням суду від 01.10.2021 року позовних вимог ОСОБА_2 склав 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, що є очевидно неспівмірним з заявленими до відшкодуванням витратами на правничу допомогу у сумі 49793 гривень 00 копійок.

При пред`явленні позову, в ході розгляду справи та при поданні зави про розподіл судових витрат позивачкою та її адвокатом не було надано договір, укладений з ОСОБА_2 , про надання правової допомоги від 20.01.2018, додатком до якого є розрахунок та на підставі якого складено акт прийому-передачі виконаних робіт, так само як і не було надано договору від 19.04.2019 року на підставі якого адвокатом Івановою Н.М. надавалась правнича допомога згідно ордеру серії МК №145752 від 26.12.2019 року.

Щодо витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в порядку ст. 134 ЦПК України позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Івановою Н.М. до суду не надавався.

В позові вказано, що судові витрати позивачів складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу (детальний розрахунок витрат на правничу допомогу буде надано додатково під час останнього засідання у справі) (а.с.10 т.1).

Під час останнього засідання у справі детальний розрахунок витрат на правничу допомогу позивачами також не було надано.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2020 року адвокатом Івановою Н.М. було надано до суду ордер серії МК №145768 від 18.02.2020 року на представництво інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2019 року (а.с.124 т.1) та сам договір про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2019 року, укладений між адвокатом Івановою Н.М. та Терещенком М.Г. (а.с.123 т.1). За умовами вказаного договору (пункт 3.1) за послуги по даному договору замовник оплачує виконавцю гонорар та послуги на умовах і в розмірі згідно з актом прийняття-здачі виконаних робіт (наданих послуг). В ціну договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором (пункт 3.2).

Наявності додатків договором про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2019 року не передбачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 адвокатом Івановою Н.М. надано: додаток до договору про надання правової допомоги від 19.04.2019 року №1 «розрахунок вартості послуг» датований 19.04.2019 року, та додаток до договору про надання правової допомоги від 19.04.2019 року №2, що є актом прийому-здачі виконаних робіт від 06.10.2021 року.

За змістом додатку до договору про надання правової допомоги від 19.04.2019 року №1 «Розрахунок вартості послуг», вказаний документ є окремим договором, укладеним між адвокатом Івановою Н.М. та ОСОБА_1 в якому сторони домовились та затвердили розрахунок вартості витрат на правову допомогу. Даний договір визначає лише вартість послуг адвоката та порядок їх оплати, надання правничої допомоги даним договором не передбачено.

Крім того, суду надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №12 від 19.04.2019 року на суму 10 000 гривень, квитанцію до прибуткового касового ордеру №19 від 26.12.2020 року на суму 29500 гривень, квитанцію до прибуткового касового ордеру №5 від 01.10.2021 року на суму 14000 гривень, квитанцію до прибуткового касового ордеру №7 від 06.10.2021 року на суму 33793 гривень, прийнятих від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги (реквізити договору не зазначені).

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

З огляду на викладене та враховуючи не подання позивачами до суду першої інстанції попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вони очікують понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору, за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме складеного, поданого суду позову, що доводить факт надання правничої допомоги адвокатом, надані суду неналежні документи унеможливлюють вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим заява про стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 15, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у стягненні зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у сумі 49793 (сорок дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні.

Відмовити у стягненні зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 87293 (вісімдесят сім тисяч двісті дев`яносто три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, адреса: місто Миколаїв, вулиця Галини Петрової, будинок 2А, .

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Дорсервіс», , адреса: 04073, місто Київ, провулок Куренівський, будинок 12.

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «СК «Автострой», , адреса: 65058, Одеська область, місто Одеса, вулиця Довженка, будинок 6-А.

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, адреса: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Новозаводська,1Б/1, .

Повне додаткове судове рішення складено 29.11.2021.

Суддя А.О. Темнікова