Справа № 947/9221/21
Провадження № 2-о/947/146/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Макаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 (посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт постійного проживання її батька - ОСОБА_2 ( по-батькові ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

ОСОБА_5 до судового засідання надала заяву, в якій підтримала заяву про встановлення факту постійного проживання її батька на території України станом до 1991 року, просить її задовольнити та розглядати справу за її відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_6 до судового засідання надав заяву, якій не заперечує проти задоволення вимог, визначеній у даній заяві та просить справу розглядати за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Крім того, згідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 що підтверджується свідоцтвом про народження та перекладом з румунської мови на українську мову.

У 1964 році ОСОБА_7 разом із батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 переїхав з м. Кишинів до м. Чернівці, Чернівецької області на проживання.

У 1964 році Чернівецька область входила до Української Радянської Соціалістичної Республіки.

Як вбачається з довідки, виданої 03.11.2020 року №256 директором Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 імені Ю. Федьковича Чернівецької міської ради, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчався в Черівецькій середній загальноосвітній школі № 2 імені Ю. Федьковича з 01.09.1964 року по 27.06.1970 року, закінчив 9 класів.

Факт проживання ОСОБА_2 (по-батькові - ОСОБА_4 ) у м. Чернівці до 1991 року також підтверджується фотознімком, на якому зображений 4 «В» клас 1964 - 1965 років в м. Чернівці, який відвідував ОСОБА_7 .

З 24.08.1965 року по 06.03.1970 року місце проживання ОСОБА_2 (по-батькові - ОСОБА_4 ) було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 225 з Комунального житлового ремонтно- експлуатаційного підприємства № 9 від 08.01.2012 року.

08.01.1976 року від спільного шлюбу між ОСОБА_12 ( росіянин) та ОСОБА_13 (українка) народилася дитина - ОСОБА_3 заявник у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження та перекладом з румунської мови на українську мову, копії яких містяться в матеріалах справи.

Тобто, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та їх дитина - ОСОБА_7 (по- батькові - ОСОБА_4 ) проживали з 01.09.1964 року по 27.06.1970 року у м. Чернівці, Чернівецької області, тобто на території, яка стала територією Держави Україна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 (по-батькові - ОСОБА_4 ) на підставі довідки з Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9, в якій зазначено, що він з 01.09.1964 року по 27.06.1970 року проживав у АДРЕСА_1 , отримав посвідку на постійне проживанні в Україні на підставі п. 3 ч. 3 ст. Закону України «Про імміграцію», як особа, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, що підтверджується листом Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області. Зареєстрованим місцем мешкання ОСОБА_16 є АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 (по-батькові - ОСОБА_4 ) до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України необхідно для подання ОСОБА_17 документів до Державно міграційної служби України для отримання посвідки на постійне проживання в Україні за територіальним походженням.

Документом, який підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території України є рішення суду. Для звернення до органів Державної міграційної служби України повинно надати відповідне рішення суду. У зв`язку із чим, заявник по справі звертається до суду за захистом своїх прав. Іншим чином встановити факт неможливо.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення, у тому числі і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Факт постійного безперервного проживання батька заявника в період часу з 01.09.1964 року по 27.06.1970 року на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована в частині проживання її батька ОСОБА_2 на території України у період часу з 01.09.1964 року по 27.06.1970 року, встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення для отримання посвідки на постійне проживання в Україні за територіальним походженням , тому заява підлягає задоволенню в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,293, 315,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 (посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 ( по-батькові ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України у період часу з 01 вересня 1964 року по 27 червня 1970 року.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повне судове рішення складено 27.05.2021 року.

Суддя Луняченко В. О.