Справа №465/403/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.Ф.,

представника позивача Івашків Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурської Наталії Василівни (адреса: 01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 13, неж.при. з №1 по №5 (групи прим. №22) (в літ. А), приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович (адреса: 79013, м. Львів, вул. Київська, 1) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2021 року з Франківського районного суду м. Львова до Галицького районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурської Наталії Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 07.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Наталією Василівною, було вчинено виконавчий напис №б/н, яким звернуто стягнення на майно боржника, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Прайм альянс» для часткового погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 26.06.2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк». Зазначає, що право вимоги за договором № від 26.06.2014 року перейшло від ПАТ «ОТП Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія», яке в подальшому відступило право вимоги ТОВ «ФК» Прайм альянс». Стягувач стверджує, що сума заборгованості становить 43 000,99 грн. Представник позивача вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 07.09.2019 року не враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким не є Кредитний договір № від 26.06.2014 року. Представник позивача стверджує, що кредитний договір з № від 26.06.2014 року підписаний ОСОБА_1 та Членом правління Мудрим B.C. та Начальником управління з продажів роздрібного бізнесу та управління мережею ОСОБА_2 , не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса від 08.07.2020 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є боргом ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з ПАТ «ОТП Банк». При цьому, жодним чином нотаріусом не вказано, що останній перевіряв законність переходу права вимоги від первісного кредитору до відповідача по справі, який і звернувся за вчиненням виконавчого напису. Також, стягнення з ОСОБА_1 боргу, який не є безспірним, з порушенням процедури повідомлення його про наявність боргу, відбулося у позасудовому порядку і позивач був позбавлений можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису. Письмової вимоги відповідача про погашення заборгованості ОСОБА_1 не отримував, що є порушенням вимог закону, яке істотно вплинуло на його права та обов`язки. Просить позов задоволити, та стягнути витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурської Наталії Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню скеровано до Галицького районного суду м.Львова за підсудністю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено до судового засіданні.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав повністю. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача ТзОВ «Фінансової компанії «Прайм Альянс» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, скерував на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у позові просить відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Н.В. судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, скерувала на адрес суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

29.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого ТзОВ «Фінансової компанії «Прайм Альянс» не погоджується з позовною заявою, вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, крім того не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на правову допомогу. Додатково зазначає, що 26 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №, у відповідності до якого останньому надано кошти у сумі 35216,70 грн., із нарахуванням проценті користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов Кредитні договору утворилася кредитна заборгованість. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра | Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Позивача Кредитним договором № від 26.06.2014 року. Після укладання даного договору, «ОТП Банк» було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 рою відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до позивача за Кредитним договором № від 26.06.2014 року. На підставі зазначеного договору, 28 лютого 2019 року позивачу було направлено цінним листом з описом вкладення повідомлення про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань та вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором №200893032 від 26.06.2014 року. Отже, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 26.06.2014 року. Представник відповідача вказує, що оскільки позивачем не виконувалися умови Кредитного договору, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 28.02.2019 року надіслало вимогу, якою повідомляло ОСОБА_1 про наявну заборгованість, відповідно до Кредитного договору і про необхідність у її погашенні протягом 30-ти календарних днів. Також даною вимогою було проінформовано позивача про наміри ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернутися до нотаріуса з метою стягнення безспірної заборгованості у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, якщо протягом встановленого строку вимога залишиться без задоволення. Зважаючи на вказані обставини, просить у задоволенні позову відмовити.

20.05.2021 року представником позивача скеровано відповідь за відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги повністю. Додатково зазначив, що вважає твердження відповідача щодо вчинення виконавчого напису нотаріусом на документі що не потребує нотаріального посвідчення надуманими і необґрунтованими та такими, що жодним чином не спростовують вказаного в позовній заяві. Також представник позивача вказує, що починаючи з 2015 року позивач не отримував жодних листів від відповідача із повідомленням та вимогою про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором № від 26.06.2014 року. З долучених, до матеріалів справи, відповідачем документів не відомо, чи було в листі повідомлення саме із вимогою від 28.02.19 року, адже опису вкладень до цінного листа в матеріалах справи немає. Також, представник позивача струджує, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 07.09.2019 року не було враховано обставин, що приписи, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні, а це означає, що нотаріус повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису згідно норм Закону України «Про нотаріат». З огляду на наявні підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурською Н. В., виданого 07.09.2019 року таким, що не підлягає до виконання, просить позов задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд встановив, що 26 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, у відповідності до умов якого банк надав позивальнику кошти у сумі 35216,70 грн., із нарахуванням проценті користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора за кредитним договором № від 26.06.2014 року.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитним договором № від 26.06.2014 року.

07.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Наталією Василівною, вчинено виконавчий напис №б/н, яким звернуто стягнення на майно боржника, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Прайм альянс» для часткового погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 26.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк». У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період 29.01.2019 року по 19.07.2019 року, у розмірі 43000,99 грн., що складається з: суми кредиту: 31670,40 грн., та нарахованих процентів 11 330, 59 грн.

Постановою від 24.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61057211 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ТОВ «ФК «Прайм альянс» 43 400,99 грн. заборгованості.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами , установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині) , з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Крім того, дії нотаріуса повинні здійснюватись у точній відповідності з представленими документами згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року (із змінами) «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається із копії договору про надання кредиту № від 26 червня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , право грошової вимоги за яким було відступлено ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за договором №13/06/16 від 13.06.2016 року, та в подальшому відступлено ТзОВ «ФК Прайм Альянс» на підставі договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, вказані документи нотаріально не засвідчені.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Н.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 07.09.2019 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким Кредитний договір № від 26.06.2014 року - не є.

Крім того, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах.

Натомість, у виконавчому написі нотаріуса №б/н від 07.09.2019 року, не зазначено на підставі чого відбувається стягнення боргу, лише міститься посилання на Кредитний договір № від 26 червня 2014 року без надання розрахунку суми заборгованості та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду не було надано пакет документів, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, а тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «ФК «Прайм Альянс» за кредитним договором № від 26 червня 2014 року. Відтак, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурсько. Н.В. суперечить вимогам статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 908, 00 грн. судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Івашків Л.В. надано: ордер на надання правничої допомоги від 11.01.2021 року; договір про надання правової допомоги від 03.12.2020 року за підписом позивача ОСОБА_1 та адвоката Івашківа Л.В.; квитанцією №9 від 30.04.2021 року на суму 6 000,00 грн.

Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Івашківа Л.В. у розмірі 6 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 158, 223, 247, 259,263-265,268,280 ЦПК України, ст.ст.3,15,16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурської Наталії Василівни (адреса: 01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 13, неж.при. з №1 по №5 (групи прим. №22) (в літ. А), приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович (адреса: 79013, м. Львів, вул. Київська, 1) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № б/н, вчинений 07 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Наталією Василівною, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРАЙМ АЛЬЯНС» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.06.2021 року.

Суддя В.Ф.Романюк