ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року

м.Суми

Справа №592/886/19

Номер провадження 22-ц/816/147/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого в м. Суми,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна» ( далі - ТОВ «АІСЕ Україна») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свої вимоги мотивувало тим, що 26 червня 2009 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Угоду №221120 на придбання автомобіля CHEVROLET Aveo та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невід`ємними частинами Угоди.

При виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи Автоплан, Позивач надає Учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи Автоплан. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним Учасником системи Автоплан.

Позивач належним чином виконував умови Угоди, і на Асигнаційному акті від 28 вересня 2011 року ОСОБА_1 було надано право на отримання автомобіля.

ОСОБА_1 , скориставшись положеннями ст.10 Додатку №2 до Угоди, звернувся із заявою про вибір іншої моделі автомобіля, ніж та, що вказана у Додатку №1 (CHEVROLET AVEO) до Угоди, та обрав автомобіль ЗАЗ НОМЕР_1 . При цьому, позивачем було зараховано різницю поточної вартості між цінами вищезазначених моделей автомобілів в розмірі 20240,00 грн. В подальшому ОСОБА_1 повинен був сплачувати наступні Повні внески у відповідно до поточної ціни автомобіля вказаного в Додатку №1 до Угоди (CHEVROLET AVEO), як то передбачено п. 10.2 ст. 10 Додатку №2 до Угоди.

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль марки ЗАЗ TF69Y0, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_2 та зареєстрував його на своє ім`я д.н.з. НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 в свою чергу, зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% Ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 (ста) щомісячних Повних внесків (Стаття 5 Угоди №221120).

22 жовтня 2011 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_1 за Угодою №221120.

ОСОБА_1 протягом липня 2009 - жовтня 2014 року сплачував щомісячні внески, починаючи з листопада 2014 року припинив оплату.

На виконання умов Угоди ОСОБА_1 було сплачено 80,6850% зі 100% внесків, розмір заборгованості станом на грудень 2018 складає 19,3150% від ціни автомобіля, актуальної у грудні 2018 року (місяць направлення позовної заяви), та 20 (двадцять) внесків в оплату витрат послуг, що становить 59218,89 грн. (44221,69 грн. + 14997,20 грн.).

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «АІСЕ Україна» суму заборгованості за Угодою №221120 в розмірі 59218,89 грн., а також суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 березня 2020 року за заявою ОСОБА_1 скасовано заочне рішення у цій справі, постановлене 19 грудня 2019 року.

За наслідками перегляду справи рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року у задоволенні позову ТОВ «АІСЕ Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «АІСЕ Україна», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував, що внески за Угодою розраховуються відповідно до поточної ціни Автомобіля, дійсної у місяці, в якому відбувається оплата такого внеску. Тобто відповідно до умов Угоди суму заборгованості неможливо розрахувати помісячно під час звернення з позовом до суду, оскільки товариство просило стягнути всі несплачені внески, хоча календарний час їх оплати ще не настав, а тому розрахувати, яка буде поточна ціна Автомобіля у майбутньому неможливо. Зазначеними обставинами позивач пояснив відсутність у справі помісячного розрахунку несплаченої заборгованості. Вважає, що наявні у справі докази є достатніми для задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до графіку внесків, розрахованого на 100 місяців, укладена сторонами угода є діючою до 31 жовтня 2017 року. Суд першої інстанції не врахував, що товариство звернулось з позовом 20 грудня 2018 року, тобто до спливу трирічного строку позовної давності, а тому відсутні правові підстави для застосування судом наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Жмакіна Н.В. зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог чинного процесуального закону, підстави для задоволення апеляційної скарги товариства відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що Закрите акціонерне товариство "АІСЕ Україна" зареєструвало зміни в назві організаційно-правової форми, з 24 лютого 2010 року нова назва товариства - Приватне акціонерне товариство "АІСЕ Україна". Згідно рішення засновників від 17 вересня 2018 року ПрАТ "АІСЕ Україна" припинено у зв`язку з реорганізацією (зміна організаційно правової форми підприємства), його правонаступником є ТОВ "АІСЕ Україна (а.с. 26-30 том 1).

26 червня 2009 року між ЗАТ "АІСЕ Україна" та ОСОБА_1 , було укладено Угоду №221120 на придбання автомобіля Aveo та підписано Додатки № 1 та 2 до неї, які є невід`ємними частинами Угоди (а.с. 6-14 том 1).

Статтею 5 Угоди передбачено, що при підписанні угоди учасник повинен сплатити вступний внесок, а після отримання повідомлення про надання йому права на отримання автомобіля сплатити плату за право на отримання автомобіля у розмірі, зазначеному у додатку № 1 до цієї угоди.

Учасник повинен сплачувати щомісячно: повні чисті внески, які складаються з наступних частин:

- чисті внески - сума, яку сплачує учасник системи з метою придбання автомобіля та яку АІСЕ використовує для оплати автомобіля, та для формування фонду повернення коштів; розмір цілого чистого внеску визначається шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, визначену у графіку внесків;

- щомісячні внески в оплату послуг - це плата за послуги АІСЕ з організації функціонування Автоплану;

- щомісячні внески в оплату Страхового платежу - щомісячна плата за договором страхування життя, розмір якої складає зазначений у Додатку №1 відсоток від ціні автомобіля в місяці здійснення кожного платежу.

Відповідно до статті 6 цієї угоди додаток № 1 містить особисті дані учасника системи, інформацію щодо обраної моделі автомобіля, його поточної ціни на день підписання цієї угоди, розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та страхового платежу, що визначаються як певний відсоток від поточної ціни автомобіля, а також додаток № 2 до угоди, що містить правила функціонування Автоплану, є невід`ємними частинами цієї угоди. Підписання цієї угоди та додатків до неї є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст угоди та додатків до неї (а.с. 6 том 1).

У додатку № 1 до угоди від 26 червня 2009 року № 221120 зазначено, що поточна ціна обраного автомобіля Chevrolet Aveo складає 83 750,00 грн., кількість внесків - 100, щомісячний цілий чистий внесок - 1,00 %, щомісячний внесок в оплату послуг у відсотках + ПДВ - 0,35 %; щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %.

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль марки ЗАЗ TF69YO, 2011 року випуску та 15 листопада 2011 року зареєстрував на своє ім`я д.н.з. НОМЕР_3 . (а.с. 18 том 1).

Така марка автомобіля була обрана відповідачем у зв`язку з припиненням виробництва автомобілів Chevrolet Aveo в кузові НОМЕР_4 та постачання їх в Україну, що підтверджується листом ТОВ «Дженерал Авто Груп», наявним у матеріалах справи. (а.с. 21 том 1).

22 жовтня 2011 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_1 за Угодою №221120 (а.с. 19 том 1).

На виконання зобов`язань за Угодою ОСОБА_1 сплатив 110 337,37 грн, про що і заначено позивачем у розрахунку платежів, останній платіж він вніс 02 жовтня 2014 року (а.с. 16-17 том 1).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ "АІСЕ Україна, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження заявленого у позові розміру заборгованості за Угодою, укладеною з ОСОБА_1 , не надав до суду розрахунок, який відповідає умовам договору, тобто не довів підстав заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 4 додатку №2 до Угоди від 26 червня 2009 року розмір цілого чистого внеску визначається шляхом ділення поточної ціни автомобіля в кожному місяці на кількість внесків, передбачених графіком внесків. Щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу визначаються як відсоток від поточної ціни автомобіля та розраховуються на основі поточної ціни автомобіля в поточному місяці.

Пунктом 5.7 статті 5 додатку № 2 визначено, що АІСЕ зобов`язується розрахувати складові повного внеску для учасників, які одержали право на отримання автомобіля, та учасників, які його не одержали, на основі поточної ціни автомобіля, повідомленої виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором на відповідний місяць.

Проаналізувавши зміст укладеної угоди з додатками, встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову, за відсутності детального розрахунку заборгованості.

Як убачається зі змісту Угоди для правильного визначення розміру заборгованості потрібно визначити розмір кожного щомісячного платежу, виходячи із поточної ціни автомобіля станом на місяць, у якому сплачується такий платіж, а потім сумувати всі несплачені щомісячні платежі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (Ч. 1 ст.76, ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з частиною1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Встановлено, що останній платіж відповідно до умов укладеної угоди ОСОБА_1 вніс 02 жовтня 2014 року.

Згідно з п.17.7 статті 17 Додатку 2 до Угоди, у випадку якщо учасник системи, який отримав автомобіль не сплатить два або більше послідовних або вибіркових Повних внески, то такий Учасник системи зобов`язаний повністю одноразово достроково сплатити всі ще не сплачені внески, і АІСЕ має право вимагати їх повної оплати протягом 10 календарних днів від дати отримання платіжної вимоги від АІСЕ (а.с. 14 том 1).

Тобто після припинення оплати внесків в листопаді 2014 року у ОСОБА_1 виник обов`язок повної одноразової дострокової сплатити всіх ще не сплачених внесків у термін встановлений п.17.7 статті 17 Додатку 2 до Угоди.

Звертаючись до суду з позовом товариство для розрахунку заборгованості виходило з поточної ціни автомобіля станом на грудень 2018 року.

З огляду на ту обставину, що відповідач з листопада 2014 року не сплачував щомісячні внески, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлена вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості, розрахованої виходячи з вартості автомобіля станом на місяць у якому поданий позов - грудень 2018 року суперечить умовам, укладеної між сторонами угоди, оскільки за її змістом розмір внесків за договором, які згідно з графіком є щомісячними, визначаються як відсоток від поточної ціни автомобіля та розраховуються на основі поточної ціни автомобіля щомісячно, а не за поточною ціною автомобіля станом на дату подання позову.

Проте належного розрахунку заборгованості позивач до суду не надав, тобто не довів заявлений розмір позовних вимог.

У апеляційній скарзі представник товариства зазначив, що усі внески відповідно до укладеної Угоди мають бути сплачені виходячи з поточної ціни автомобіля дійсної саме у місяці оплати, тому суму заборгованості неможливо розрахувати помісячно під час звернення з позовом до суду. Тобто позивач не заперечує, що заявлена сума вимоги не відповідає визначеному угодою алгоритму розрахунку заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі належних допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ "АІСЕ Україна". Доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в якості підстав для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук