ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8186/20 Номер провадження 22-ц/814/1877/21Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В..

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Процая Володимира Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2021 року (час ухвалення судового рішення з 11:40:38 год. по 12:18:59 год., дата виготовлення повного тексту рішення 21 квітня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, після уточнення вимог, остаточно просив визнати бездіяльність КЕВ м. Полтави МОУ в частині відмови йому у видачі свідоцтва про право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 протиправною; зобов`язати КЕВ м. Полтава МОУ видати йому свідоцтво про право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати КЕВ м. Полтави МОУ створити орган приватизації для здійснення відповідних дій з приватизації квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з КЕВ м. Полтави МОУ на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог стверджується, що позивач та члени його сім`ї на законних підставах були вселені та проживали у квартирі АДРЕСА_1 , це підтверджено рішеннями судів, які набрали законної сили. У лютому 2020 року позивач звертався до КЕВ м.Полтави з вимогою про видачу йому технічного паспорта на квартиру та підготовку документів, необхідних для передачу йому у власність ј цієї квартири, проте відповідач, надаючи формальні відповіді, допускає бездіяльність, чим порушує його право на приватизацію частини квартири.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

В апеляційній скарзі адвокат Процай В.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, постановити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені доводи позову з посиланням на подані докази та зазначено, що суд першої інстанції не дав оцінки цим доказам взагалі, в навпаки вдався до перегляду та переоцінці судових рішень, які набрали законної сили.

Вказував, що суд залишив поза увагою те, що відповідачі не надали жодних доказів того, що спірна квартира є службовою.

Наголошував, що відповідачі вводять в оману суд, вказуючи на неможливість проведення приватизації, оскільки як вбачається з державного реєстру прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 вже належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_2 .

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, у справі № 554/4474/19 задоволений позов ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (позивач у цій справі) до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави Міністерства оборони України: визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 на умовах найму.

Судовими рішеннями у справі № 554/4474/19 встановлені такі фактичні обставини (а.с.12-19).

Будівля гуртожитку АДРЕСА_3 є власністю Держави України в особі Міністерства Оборони України та знаходиться на балансі та в оперативному управлінні КЕВ м.Полтава. На даний час статус будинку визначено як житловий будинок.

КЕВ м.Полтава є організацією Міністерства оборони України, фінансується з державного бюджету по кошторису Міністерства оброни України по загальному та спеціальному фондах. Все майно КЕВ м.Полтава є загальнодержавною власністю та надано йому на праві оперативного управління.

З 17 серпня 2007 року позивачі постійно проживають та були зареєстровані у спірному житловому приміщенні. З 08 лютого 2008 року вони були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.25-26), де з 2008 по 2009 роки власними силами та за власні кошти переобладнали будівлі учбових аудиторій у квартиру.

Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 28.03.2007 року будівлям і спорудам військового містечка № НОМЕР_1 , що знаходиться на балансі КЕВ м. Полтави Міністерства оборони України, надано адресу згідно з додатком № 1, в тому числі: АДРЕСА_5 .

У 2008 році при зміні адреси будівлі гуртожитку військового містечка № НОМЕР_1 для забезпечення перереєстрації за новою адресою особам, що фактично проживали у гуртожитку, виписувалися ордери, у тому числі і ОСОБА_1 .. Після реєстрації ордери знаходилися у завідуючої гуртожитком. Командування військової частини НОМЕР_2 не зберігало і не зберігає жодних ордерів і видати дублікат можливості не має.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 11 лютого 2019 року допущений поворот виконання рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2015 року у справі № 554/1480/15 поновлено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6 .

Зазначене судове рішення не виконане.

У 2012 році на підставі наказу Міністра оборони України від 22 березня 2012 року № 155 будівлю № 11 військового містечка № НОМЕР_1 реконструйовано під житловий будинок. Відповідно до Декларації від 27 червня 2012 року № ПТ 6 вказану будівлю введено в експлуатацію, як житловий будинок. Ремонтні роботи проводились без виселення мешканців, які після завершення робіт залишились у ній проживати.

ОСОБА_3 та члени її сім`ї тимчасово проживали у кімнаті АДРЕСА_7 . Після реконструкції гуртожитку кімната №20 переобладнана у двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 загальною площею 69,90 м.кв, жилою площею 37,0 м.кв., що знаходиться у житловому будинку, який відноситься до відомчого житлового фонду МО України.

01 березня 2011 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава та позивачем ОСОБА_3 укладено договір № 12 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги, відповідно до якого КЕВ м. Полтава (як балансоутримувач) надав ОСОБА_3 (Квартиронаймач) у тимчасове користування житлове приміщення загальною площею 69,9 кв.м. Предметом договору є забезпечення балансоутримувачем надання послуг з утримання гуртожитку, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , а квартиронаймач оплачує балансоутримувачу кошти за експлуатаційні витрати по утриманню гуртожитку та надані комунальні послуги згідно з установленими тарифами. Договір укладено з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, з відповідною пролонгацією на той самий строк (згідно з п. 6.2), якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Умови дострокового розірвання передбачені п. 6.3 Договору, у разі: переходу права користування гуртожитком до іншої особи; невиконання сторонами умов цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2020 року та 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звертався до КЕВ м. Полтави МО України з заявами про надання технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , а також прохав підготувати необхідні документи для передачі йому у власність 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Листом КЕВ м.Полтави МОУ на вказані заяви № 656 від 02.03.2020 року, повідомив, що у КЕВ м. Полтави МОУ відсутній орган приватизації, а у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року у справі № 554/4474/19 відсутня вказівка на передачу ОСОБА_1 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 у приватну власність (а.с.21)

Як вбачається з листа КЕВ м. Полтави МОУ від 29.07.2020 року за вих. № 2279 на заяви ОСОБА_1 , «Вселення в кімнату № 20, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , проводилось відповідно до рішення командира в/ч НОМЕР_2 , ремонт в кімнаті був проведений на власний розсуд, за особистою ініціативою заявника. Враховуючи викладене, підстави для відшкодування коштів Квартирно - експлуатаційним відділом міста Полтава, згідно чинного законодавства, відсутні.

Водночас, що відповідно до вимог доручення заступника Міністра оборони України від 30.05.2018р. щодо позбавлення невластивих функцій з утримання житлового фонду та об`єктів комунального та соціального призначення, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава проводить заходи щодо Державної реєстрації наявного житлового фонду МОУ для подальшої передачі на баланс до місцевих органів самоврядування з подальшою можливістю використання громадянами конституційного права на приватизацію житла.

На сьогодні Квартирно-експлуатаційний відділ міста Полтава формує пакет документів щодо проведення реєстрації в Державному реєстрі квартир житлового будинку ( АДРЕСА_5 ) за Міністерством оборони України.

Наразі тільки після проведення Державної реєстрації квартир по АДРЕСА_5 мешканці, які мають право, зможуть використати своє конституційне право на приватизацію житла.» (а.с.20).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження правового статусу спірної квартири як об`єкта приватизації. Окрім того, суд першої інстанції послався на відсутність доказів законності вселення позивача у спірну квартиру.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 у тому числі визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 на умовах найму, отже відповідно до ст.18 ЦПК України правомірність вселення і проживання позивача у спірній квартирі презюмується.

Матеріалами справи підтверджується, що будинок, де розташована спірна квартира, має статус житлового. Цей факт також встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому відповідно до ст.82 ЦПК України не потребує доведення у цій справі.

У межах розгляду цієї справи відповідачем суду не надано доказів про те, що спірна квартира відноситься до категорії об`єктів, що не підлягають приватизації (ч.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 належить Державі в особі Міністерства оборони України.

Отже, позивач законно вселився і проживає у квартирі, що відноситься до житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до частини третьої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (частина друга стаття 345 ЦК України).

Правові основи приватизації державного житлового фонду визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно якого метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

На реалізацію цього Закону Міністерство з питань житлово-комунального господарства розробило та затвердило Положення № 396.

Відповідно до частини першої статті 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина друга статті 1 Закону).

В силу частини першої статті 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Як передбачено частиною першою статті 3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до пунктів 17, 18 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянином до органу приватизації подаються:

- оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

- копію документа, що посвідчує особу;

- технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку;

- довідка про склад сім`ї та займані приміщення;

- копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку);

- документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації;

- заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Частиною десятою статті 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Організація проведення приватизації та оформлення права власності покладається на відповідні органи приватизації, створені, в тому числі державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні чи оперативному управлінні яких знаходяться квартири.

Передача квартир у власність громадян здійснюється за рішеннями цих органів приватизації, що приймаються на підставі письмових заяв про приватизацію квартири та доданих до них документів. При цьому органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дозволяє зробити висновок про те, що Право на приватизацію квартир державного житлового фонду набувають громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах на умовах договору найму, та повністю не використали одержані житлові чеки для приватизації житла у державному житловому фонді.

Особа набуває право на приватизацію квартири лише після дотримання нею правил, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховоного Суду від 18 листопада 2020 року (справа № 682/2875/18).

Пунктами 1, 10 Розділу Х Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року, встановлено, що підготовка, оформлення документів та передання у власність громадян квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах здійснюються уповноваженими на це органами приватизації, створеними при КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд, в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду.

Начальники КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району організовують роботу органів приватизації в підпорядкованих КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звертався до КЕВ м.Полтави з вимогою про виготовлення технічного паспорта на спірну квартиру (а.с.22), про видачу указівок уповноваженим органам приватизації з підготовки та оформлення документів, необхідних для передачі спірної квартири йому у власність (а.с.23), проте такі звернення не є поданням заяви з відповідними документами у розумінні пунктів 17, 18 Положення № 396, а надані КЕВ м.Полтави відповіді на подані заяви не є рішенням органу приватизації у розумінні ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже, при вирішенні цього спору слід виходити з того, що позивач у встановленому законом порядку не звертався до уповноваженої установи (органу), у повному господарському віданні чи оперативному управлінні якої перебуває державне житло, із заявою та необхідними документами для прийняття рішення про приватизацію спірної квартири (її частини), відповідно уповноважений орган приватизації у встановленому законом порядку не відмовляв позивачу у реалізації його права на приватизацію житла (його частини).

Зважаючи на встановлене, відсутні підстави визнати доведеною бездіяльність КЕВ м.Полтави у частині відмови ОСОБА_1 видати свідоцтво про право власності на ј спірної квартири та, відповідно покласти на КЕВ м.Полтави видати таке свідоцтво ОСОБА_1 .

За встановлених обставин позовна вимога про покладення на КЕВ м.Полтави обов`язку створити орган приватизації також є передчасною.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме рішення суду першої інстанції слід змінити у частині мотивів для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Процая Володимира Миколайовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2021 року змінити у його мотивувальній частині, відмовивши ОСОБА_1 у задоволенні позову з мотивів, викладених у постанові Апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов