Житомирський апеляційний суд
Справа №289/624/21 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 16 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №289/624/21 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Осички", Радомишльської міської ради Житомирської області, треті особи без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, про включення до списку пайовиків та визнання права на земельну частку (пай), зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 05 серпня 2021 року суддею Сіренко Н.С. у м. Радомишлі, повний текст рішення складено 10 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Осички" (далі - СТОВ "Осички") та Радомишльської міської ради Житомирської області із позовом, у якому просив: включити його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), як колишнього члена ПКСП ім. Несененка; визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі, орієнтовним розміром 3 умовних кадастрових гектара, за рахунок земель запасу в межах території Осичківської сільської ради Радомишльського району (Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради) Житомирської області, яка перебуває у власності Радомишльської міської ради Житомирської області; зобов`язати Радомишльську міську раду Житомирської області надати йому дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області.

Обґрунтовував вимоги тим, що 29.06.1989 він прийнятий в члени колгоспу «Ленінський шлях» с. Осички Радомишльського району Житомирської області, працював слюсарем у бригаді № 2 до 28.03.1996, згідно рішення засідання правління колгоспу «Ленінський шлях» с.Осички Радомишльського району Житомирської області.

05.10.1991 протоколом № 5 перейменовано колгосп «Ленінський шлях» на колгосп ім. Несененка. 28.06.1992 протоколом № 3 створено приватно-колективне сільськогосподарське підприємство на базі колгоспу ім. Несененка (далі - ПКСП).

28.03.1996 його ( ОСОБА_1 ) виведено з членів ПКСП, згідно рішення звітних зборів уповноважених членів ПКСП.

Рішенням Осичківської сільської ради народних депутатів Радомишльського району Житомирської області (на початку 90-х років - 1994, 1995, 1996) ПКСП передано у колективну власність земельну ділянку встановленим розміром (площею) для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акта на право колективної власності на землю, з метою подальшого її паювання між членами ПКСП. Його прізвище відсутнє у списку працівників - колгоспників членів ПКСП, який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, а сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся та йому не видавався.

Зазначив, що його не повідомили про розпаювання земель ПКСП (зараз СТОВ «Осички»), не запросили на загальні збори останніх та на засідання земельної комісії, де вирішувалося питання про розпаювання земель, помилково не включили до списку пайовиків, чим позбавили права отримати належну йому земельну частку (пай).

Окрім того ОСОБА_1 вказав, що не мав належної інформації щодо прав на земельну ділянку, оскільки при звільненні у трудовій книжці помилково зазначено дату звільнення «01.09.1995», замість - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення його позовних вимог, вирішити питання розподілу судових витрат.

Крім доводів, викладених у позовній заяві зазначив, що суд першої інстанції при вирішенні спору мав застосувати положення ЦК України (в редакції 2003 року) щодо застосування позовної давності. Вказав, що він не міг знати 17.10.1995 про невнесення його до списку громадян-членів ПКСП, оскільки 01.09.1995 він вибув до м.Радомишля. Суд не врахував, що його ( ОСОБА_1 ) не внесено до списку громадян-членів ПКСП ім. Несененка с. Осички, оскільки в трудовій книжці помилково вказано, що його звільнено з 01.09.1995. Отже, вважає, що суд не дослідив обставини щодо його не включення до списку громадян-членів ПКСП ім. Несененка Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, а також щодо отримання чи не отримання ним сертифікату на право на земельну частку (пай), Державного акту на право на земельну ділянку. Окрім того, вважає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про витребування доказів, помилково врахував повідомлення Відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 07.07.2021 про відсутність інформації щодо видачі державного акту на право колективної власності на землю ПКСП «ім. Несененка» та щодо включення його ( ОСОБА_1 ) у списки членів КСП, оскільки цей відділ ліквідовано наприкінці 2020 року, а тому його повідомлення не має юридичної сили. Вказав, що держава гарантувала громадянам право на землю, такі громадяни мають право на подачу негаторних позовів, до яких строки позовної давності не застосовуються. Крім того, про порушення свого права він дізнався 31.03.2021, коли отримав архівний витяг.

Також, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відомості про розмір земельної частки (паю) по Осичківській сільській раді (ПКСП ім.Несененка) в умовних кадастрових гектарах сільськогосподарських угідь та про їх грошову вартість; про розмір загальної площі земель запасу ріллі у гектарах станом на 01.04.2021 за межами території Осичківської сільської ради у складі Радомишльської міської ради Житомирської області, яка необхідна для вирішення справи; відомості про те, чи видавались ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) та чи виготовлявся йому, взамін цього, Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі його довірителя.

Міський голова Радомишльської міської ради Житомирської області Тетерський В. також просив розглянути справу за відсутності представника органу місцевого самоврядування на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 06.07.1989 прийнятий в члени колгоспу ім. Несененка різноробочим, згідно протоколу № 8 від 06.07.1989, а 01.09.1995 виведений з членів підприємства ім. Несененка звільнений з роботи за власним бажанням на підставі протоколу № 1 від 28.03.1996 (а.с.8).

З архівного витягу від 31.03.2021 № Т-40 вбачається, що: згідно витягу з протоколу № 8 від 29.06.1989 засідання правління колгоспу «Ленінський шлях» с.Осички Радомишльського району Житомирської області заслухано заяву ОСОБА_1 про прийняття його в члени колгоспу і надання роботи, та вирішено: рекомендувати зборам уповноважених прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу і надати роботу в бригаді № 2; згідно витягу з протоколу № 1 від 28.03.1996 звітних зборів уповноважених членів приватно-колективного сільськогосподарського підприємства ім. Несененка с. Осички Радомишльського району Житомирської області заслухано затвердження рішень с/г підприємства за період з листопада 1995 року по квітень 1996 року, та постановлено: затвердити рішення с/г підприємства за період з листопада 1995 року по квітень 1996 року: протокол № 2 від 29.02.1996, вивести із членів с/г підприємства - ОСОБА_1 (а.с.9).

З відповіді Осичківського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області від 05.07.2021 встановлено, що ПКСП ім. Несененка Осичківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю 17.10.1995 серія ЖТ 2117001. У зв`язку з тим, що додаток до вказаного Державного акту, а саме список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства - відсутній, тому не відомо чи був включений ОСОБА_1 до даного списку (а.с.87).

У листі Відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 07.07.2021 №9-6-0.32-77/118-21 зазначено, що інформація щодо державного акту на право колективної власності на землю ПКСП «ім.Несененка» у відділі відсутня, надати інформацію чи ОСОБА_1 був включений до списку громадян-членів КСП неможливо, через відсутність «Проекта організації території земельних часток (паїв)» по Осичківській сільській раді Радомишльського району Житомирської області (а.с.88).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 на момент одержання ПКСП ім. Несененка державного акта на право колективної власності на землю був членом ПКСП ім.Несененка, а тому мав право на земельну частку (пай). Проте, останній пропустив строк позовної давності, звернувся з позовом через 25 років з моменту, коли він набув право на земельну частку (пай), будь-яких належних доказів чинення йому перешкод для звернення з позовом до суду з 1995 року не надав.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам, зазначеним в позовній заяві, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, який не потребує додаткового правового аналізу.

Зокрема, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме положення ст.ст. 71,75,76, 80 ЦК УРСР. Висновки суду узгоджуються з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2020 справа № 637/53/18, на яку правильно послався суд першої інстанції.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що даний позов є негаторним, а тому строки позовної давності у даному випадку не застосовуються, є безпідставними, оскільки позивач не є власником у спірних правовідносинах у розумінні норм чинного законодавства.

Крім того, ст. 83 ЦК УРСР визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється, серед яких правовідносини, що виникли між сторонами, відсутні.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, про порушення свого права на земельну частку (пай) позивач повинен був дізнатись з початку розпаювання земель КСП, яке відбувалося у 90-х роках минулого століття і є загальновідомим фактом. Суд обґрунтовано послався на те, що позивач будь-яких належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення з позовом до суду з часу видачі ПКСП ім.Несененка (1995 рік) акта на право колективної власності на землю не надав, а наведені в позові обставини (після звільнення з роботи ОСОБА_1 переїхав до м.Радомишль доглядати хвору матір, відновлювати згорівшу покрівлю будинку, в якій вона проживала, тому не мав належної інформації щодо прав на земельну частку (пай), та неправильність записів у трудовій книжці) не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку позовної давності. Прояв звичайної необачності позивачем, а також правова необізнаність не є поважними причинами пропуску строку позовної давності. Також, ОСОБА_1 отримав на руки трудову книжку, яка містить запис про звільнення та виведення його з членів ПКСП ім. Несененка, тому посилання на те, що про порушення свого права він дізнався 31.03.2021, коли отримав архівний витяг з відповідних рішень цього підприємства є безпідставними.

Отже, будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропущення строків позовної давності позивачем не надано.

Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів, оскільки позивачем не доведено обставин неможливості самостійно надати докази суду. Позивач також не зазначив про вжиті ним заходи для отримання певних доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та або причини неможливості самостійного їх отримання.

Окрім того, відомості про розмір земельної частки (паю) по Осичківській сільській раді (ПКСП ім. Несененка) в умовних кадастрових гектарах сільськогосподарських угідь та про їх грошову вартість, про розмір загальної площі земель запасу ріллі у гектарах станом на 01.04.2021 за межами території Осичківської сільської ради у складі Радомишльської міської ради Житомирської області, які просить витребувати позивач, не мають значення для вирішення справи та на правильність висновків суду не впливатимуть.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався саме на те, що його не включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), як колишнього члена ПКСП ім. Несененка, не видано сертифікату і Державного акта. Такі обставини встановлені судом першої інстанції, оскільки не заперечувались відповідачами та не спростовані витребуваними судом першої інстанції документами з органів виконавчої влади, Держгеокадастру. Тому, необхідності у витребуванні судом апеляційної інстанції відомостей чи видавались ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) та чи виготовлявся йому, взамін цього, Державний акт на право власності на земельну ділянку на території Осичківської сільської ради немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судових рішень.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 29 листопада 2021 року.