Справа № 466/9867/20 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3363/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2021 року у справі за позовом представника ОСОБА_4 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м.Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Львова звернувся представник позивача ОСОБА_4 адвокат Бутко Анатолій Сергійович із заявою про забезпечення позову по цивільній справі представника позивача ОСОБА_4 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Бутко А.С. - про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати у побаченні ОСОБА_4 із дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності ОСОБА_3 .

Зобов`язано ОСОБА_3 передавати щотижня у суботу об 10 год.00 хв. дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_4 для спільного їх перебування щосуботи та щонеділі .

Зобов`язано ОСОБА_4 передавати щонеділі об 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказану ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 .

Вважає, що ухвалу суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає те, що суд першої інстанції без чітких обґрунтувань, в чому полягатиме утруднене виконання майбутнього рішення суду, виходячи за межі правових норм, без розгляду у позовному провадженні, без участі представників опікунської ради, без проходження встановленого порядку дослідження доказів та вивчення усіх обставин справи, визначив спосіб участі у вихованні дитини того з батьків, хто окремо від неї проживає.

Також покликається на те, що жодних обґрунтованих причин у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов та будь яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачкою не надано.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, установлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статті 157 159 Сімейного кодексу України (далі СК України) регламентують порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Зокрема, питання виховання дитини вирішуються в основному батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (частина четверта статті 157 СК України).

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом ( стаття 159 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Системний аналіз цих норм свідчить про те, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом шляхом пред`явлення відповідного позову.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 3 частини першої статті 150 ЦПК визначено, що позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Як роз`яснено у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина третя статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому ускладненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває справа за позовом представника ОСОБА_4 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м.Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів.

Предметом позову в даній справі є визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_4 адвокат Бутко Анатолій Сергійович просить суд забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_3 батька дітей передавати дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львові її матері

ОСОБА_4 до місцяїї проживання з ночівлею в суботу щотижня в 10.00 (для проживання

дитини в суботу та неділю разом з матір`ю) без присутності ОСОБА_3 та

його родичів (передача дитини відбувається в квартирі одного з батьків у м.Львові при

позитивній реакції дитини на батька, або матір , та згоди дитини), зобов`язання ОСОБА_3 батька дітей передавати дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Львові її матері

ОСОБА_4 до місця її проживання з ночівлею в суботу що тижня в 10.00 (для проживання

дитини в суботу та неділю разом з матір`ю) без присутності ОСОБА_3 та

його родич і в (передача дитини відбувається в квартирі одного з батьків у м.Львові при

позитивній реакції дитини на батька, або матір, та згоди дитини), зобов`язання ОСОБА_4 мати дітей передавати дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові її батькові ОСОБА_3 до місця його проживання в неділю до 19.00 щотижня (передача дитини відбувається в квартирі одного з батьків у м.Львові при позитивній реакції дитини на батька, або матір, та згоди дитини.), зобов`язання ОСОБА_4 мати дітей передавати дитину

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Львові її батькові ОСОБА_3 до місця його проживання в неділю до 19.00 щотижня (передача дитини відбувається в квартирі одного з батьків у м. Львові при позитивній реакції дитини на батька, або матір, та згоди дитини.

Згідно ст. 141, 151, 153 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ст. 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства" - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір про визначення місця проживання дітей, однак судом не розглядаються вимоги щодо усунення перешкод у спілкуванні із дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дітей, відсутній зв`язок між обраним заявником заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем по справі не наведено належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції без обґрунтувань в чому полягає утруднене виконання майбутнього рішення суду, без участі представників опікунської ради одноособово визначено спосіб участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дітей.

За таких обставин ухвала суду, як постановлена з порушенням вимог процесуального закону, підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі представника позивача ОСОБА_4 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.11.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Шеремета Н.О.