Ухвала

Іменем України

08 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 0308/19573/12

провадження № 61-17951ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» (далі - ТзОВ «ФК «Морган Кепітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «КБ «НАДРА» на правонаступника ТзОВ «ФК «Морган Кепітал».

Заява мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №67-АТ від 22 січня 2008 року у розмірі 191 258,98 грн. 14 травня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І. В., яка діє на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3383 від 17 грудня 2018 року «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ» Надра», № 2984 від 25 листопада 2019 року у редакції рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №533 від 06 березня 2020 року відступило право вимоги за кредитним договором № 6М/2007/840-МК/397 від 17 січня 2007 року ТзОВ «ФК «Морган Кепітал» про що укладено договір № GL2N014341ПВ260 про відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, заяву ТзОВ «ФК «Морган Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено стягувача у справі № 0308/19573/12 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТзОВ «ФК «Морган Кепітал».

Судові рішення мотивовані тим, що відбулося відступлення права вимоги, а заявник набув статус кредитора, тому наявні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 01 листопада 2021 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

У клопотанні, яке містить у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження. Щодо підстав для поновлення строку на касаційне оскарження зазначає, що оскаржену постанову апеляційного суду отримало представником 01 жовтня 2021 року. На підтвердження вказаних обставин надано копію конверта, який адресований апеляційним судом представнику ОСОБА_2 зі штрихкодовим ідентифікатором № 680.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції та апеляційним судом не було повно та всебічно досліджено усі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 67-АТ від 22 січня 2008 року в розмірі 191 258,98 грн.

14 травня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І. В., яка діє на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3383 від 17 грудня 2018 року «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження умов продажу активів ПАТ «КБ» Надра», №2984 від 25 листопада 2019 року у редакції рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 533 від 06 березня 2020 року відступило право вимоги за кредитним договором №6М/2007/840-МК/397 від 17 січня 2007 року ТзОВ «ФК «Морган Кепітал» про що укладено договір № GL2N014341ПВ260 про відступлення права вимоги від 14 травня 2020 року.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) викладено правовий висновок, що «якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду не має підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у цій справі. Судами не встановлено, що договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник, у зв`язку з чим відмова судів першої та апеляційної інстанцій у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, суд вважає помилковими. З огляду на наведене Суд вважає слушним посилання Скаржника (пункт 6.1) на відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про визнання Договору відступлення недійсним, заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього Договору».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

Суди встановили, що на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL2N014341ПВ260, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відступило ТзОВ «ФК «Морган Кепітал», перейшло право вимоги за договором кредиту. За таких обставин, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року та постанови Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук