КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/6142/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 378/86/21

11 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Заришняк Г.М.

- Рубан С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року, про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену під головуванням судді Гуртовенко Р.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчк В.В. № 10767 від 29.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором в розмірі 35 133,00 грн.

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса передано на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд дійшов помилкового висновку, що позов слід передати на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва не врахувавши, що ч. 12 ст. 28 ЦПК України передбачено право позивача звернутися до суду за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса. Місцем виконання буде вважатися або місце знаходження боржника або місце знаходження його майна. Судом не взято до уваги, що місяцем реєстрації та фактичного проживання позивача є АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до позову копією паспорта та довідкою Ставищенської селищної ради, а відтак позивачем правильно визначено підсудність позову.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду, що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Передаючи справу на розгляд Дарницького районному суду міста Києва, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов не підсудний Ставищенському районному суду Київської області, оскільки ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дарницького району міста Києва.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не ґрунтуються на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Отже, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 його місце проживання зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

Зареєстроване місце проживання та факт проживання ОСОБА_1 з адресою АДРЕСА_1 також підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради № 108 від 15.02.2021 року.

Позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувся до Ставищенського районного суду Київської області за місцем реєстрації свого проживання у Ставищенському районі, Київської області.

Доказів проживання позивача ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 матеріали справи не містять, та сам по собі факт зазначення у виконавчому написі, в постанові приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. від 20.05.2020 про відкриття виконавчого провадження та постанови від 05.01.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в яких зазначено, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2 не дає підстав дійти висновку про відповідність таких обставин за наявності у матеріалах справи доказів іншого зареєстрованого місця проживання позивача.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 у відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України правильно звернувся з даним позовом саме до Ставищенського районного суду Київської області.

За наведених обставин, обгрунтованими є доводи апеляційної скаргипро помилковість висновку суду першої інстанції щодо підсудності Дарницькому районного суду міста Києвасправи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвала Ставищенського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року про передачу справи на розгляд іншому суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича задовольнити.

Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року про передачу справи на розгляд іншому суду скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса направити для продовження розгляду до Ставищенського районного суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: