Провадження № 2/638/2381/21
12 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Подосокорської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у користування та розпорядженні квартирою шляхом примусового виселення, -
29.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до суд з зазначеним позовом. В обґрунтування якого вказує, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 27.01.2016 між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір найму належної позивачу квартири. Наймодавець погодився, що разом з наймачем у квартирі будуть проживати члени його сім`ї ОСОБА_3 , неповнолітні: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Відповідно до договору відповідач повинен сплачувати ОСОБА_1 плату, еквіваленту 300 доларам США. ОСОБА_2 з кінця 2016 року перестав здійснювати орендну плату за користування квартирою. Крім того, 27.01.2018 строку договору найму закінчився. Листом від 04.01.2018 відповідача було повідомлено про припинення договору найму та звільнення займаної квартири, приведення її у належний стан. Повідомлення отримано відповідачем. Станом на день звернення з позовом ОСОБА_2 зі своєю сім1єю не звільнив займану квартиру. У квартирі ніхто не зареєстрований. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить виселити ОСОБА_2 та членів його сім`ї з квартири, що належить позивачу, вирішити питання про стягнення судових витрат.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Басула Б.І. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.
Від представника позивача ОСОБА_8 надійшла заява про проведення розгляду клопотання про зупинення провадження у справі у відсутності відповідачів та представників відповідача.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання відповідачі не з`явились без поважних причин, доказів хвороби, перебування лікарняному не надано, відзиву на позов не подано, окрім того, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи Жупник Ю.В. звернулась з заявою про розгляд справи без участі представника третьої особи. При цьому третьої особою надано пояснення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу від 27.01.2016 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №215651581 від 09.07.2020 підтверджується, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Між ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 було укладено договір найму зазначеної квартири.
Ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк
Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України - право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України - за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).
Ч. 1 ст. 764 ЦК України встановлює, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
Ч. 1 ст. 810 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Згідно з ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.
З наданої позивачем копії договору найму квартири від 27.01.2016 вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено зазначений договір.
П. 1.1. договору найму передбачає, що ОСОБА_1 , як наймодавець, передає, а ОСОБА_10 , як наймач, приймає в строкове платне користування трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 з метою тимчасового проживання останнього та членів його сім`ї.
Наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (ст. 815 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо володіння та користування житлом.
Наймодавець погоджується, що разом із наймачем в орендованій квартирі проживатимуть члені його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (пункт 1.2 договору найму).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було погоджено, що за користування квартирою наймач зобов`язаний щомісяця сплачувати наймодавцю плату, еквіваленту 300 доларам США, що підлягає сплаті у гривнях та визначається за курсом відповідної валюти на день платежу (пункт 4.1 договору найму).
Проте, як випливає з позовної заяви та листа - повідомлення ОСОБА_2 було порушено умови договору найму, не вносилась плата, яка передбачена пунктом 4.1 договору найму.
За правилами ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.
п. 7.1. договору найму передбачає, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27.01.2018. Тобто, на момент звернення до суду ( 29.07.2020) з позовом про виселення строк договору найму закінчився.
Ст. 826 ЦК України передбачає, що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.
З наданої позивачем копії листа - повідомлення від 04.01.2018 вбачається, що ОСОБА_1 просить ОСОБА_2 та членів його сім`ї звільнити квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 до 27.01.2018. В листі - повідомленні також зазначено, що плата за користування квартирою не вноситься, окрім того строк договору найму закінчується.
З копії листа - повідомлення вбачається, що 22.01.2018 виконано наступний запис «прошу продовжити договір оренди від 27.01.2016 строком на один рік , у зв`язку з обставинами, які виникли у моєї родини з ОСОБА_11 ». Проте, ким виконано зазначений запис не можливо встановити, оскільки на листі міститься лише підпис особи та дата вчинення запису, без зазначення прізвища, власного імені та по батькові.
Ч. 1 ст. 822 ЦК України передбачає, що у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.
Проте, відповідачами не надано суду доказів того, що договір найму було укладено на новий строк.
Вважаючи свої права, як власника квартири, порушеними ОСОБА_1 звертається до суду з позовом про виселення відповідачів.
До спірних правовідносин не застосовуються положення ЖК УРСР, оскільки вони регулюються нормами ЦК України.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16, від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16 міститься висновок про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проживали у спірній квартирі за згодою власника квартири, на підставі договору найму, а отже набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не є членами сім`ї позивача, спільним побутом із ними не пов`язані, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
За правилами ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, про виселення дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Службою у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей ХМР подано письмові пояснення, з яких вбачається, що оскільки родина ОСОБА_2 не є власниками або наймачами спірного майна, надати висновок з питання відповідності або не відповідності інтересам дітей з приводу виселення їх із займаного житла не вбачається можливим.
При підготовці пояснень Службою у справах дітей по Шевченківському району витребувано інформацію, яка стосується реєстрації та проживання родини ОСОБА_2 .
З Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що за зазначеною адресою не зареєстрована жодна особа.
Разом з тим, з довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні осіб вбачається, що ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 .
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, які надано на запит суду, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .
Окрім того, з відповіді Комітету у справах сім`ї , молоді та спорту по Слобідському району м. Харкова від 02.03.2021 №17 вбачається, що ОСОБА_3 , її чоловік ОСОБА_2 та їх діти перебувають на обліку багатодітних родин Слобідського району міста Харкова з 19.04.2011.
Начальником управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району ХМР 03.03.2021 повідомлено, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 на обліку в управлінні як одержувачі будь- яких видів соціальних допомог не перебувають та за призначенням не звертались.
Тобто, судом достеменно встановлено в судовому засідання, підтверджується матеріали справи та не спростовано відповідачами, що квартира АДРЕСА_1 , яка знаходиться у Шевченківському районі міста Харкова, не є єдиним житлом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх неповнолітніх дітей.
Так дійсно , з довідок завідувача КЗ «ДНЗ №399» та директора ХСШ №109 вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відвідують навчальні заклади, які за територію обслуговування закріплені за адресою АДРЕСА_5 , проте, діти були зараховані до навчальних закладів під час дії договору найму квартири АДРЕСА_1 .
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проживали у спірній квартирі за договором найму, строк дії якого скінчився, зареєстровані за іншими адресами, а саме ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 та неповнолітні діти за адресою АДРЕСА_3 , де і перебувають на обліку як багатодітна сім`я, не належать до членів сім`ї ОСОБА_1 чи до колишніх членів його сім`ї, постійно з ним не проживали і не вели спільного господарства, отже правові підстави для подальшого проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх неповнолітніх дітей у належній позивачу квартирі відсутні, а тому вони підлягають виселенню.
Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Суд зазначає, що права позивача ОСОБА_1 , як власника, порушені у контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , окрім того, його права, як власника, гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Таким чином, інтереси позивача, як власника квартири, перевищують інтереси відповідачів, у яких припинилися правові підстави користування чужим майном, та які зареєстровані за іншими адресами, тобто забезпечені іншим житлом.
Судом не вирішується питання про виселення малолітнього ОСОБА_5 , оскільки позивачем не заявлено позовну вимогу про його виселення, а суд у відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 391, 526, 629, 759, 761, 762, 764, 777, 810, 811, 816, 821, 826, 822 ЦК України, ст. 19 СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Службу у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у користування та розпорядженні квартирою шляхом примусового виселення - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з зазначеної квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору по 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2021.

Сторони:

Позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_6 .

Відповідачі - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД