Справа № 459/1422/18 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/1366/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобомцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Сеньчук Ольги Степанівни,

в с т а н о в и в:

15.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просила: визнати бездіяльність державного виконавця Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Сеньчук О.С. неправомірною і зобов`язати її негайно вжити всіх заходів примусового виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2019 року відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження».

В обгрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що 03.06.2020 року Червоноградським міським судом Львівської областівидано виконавчий лист №459/1422/18 про стягнення з ОСОБА_2 у її ( ОСОБА_1 ) користь 12544 грн. 60 коп. на відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, 1268 грн. 64 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, який вона первинно звернула до виконання 15.06.2020 року, однак, 17.06.2020 року отримала повідомлення державного виконавця Сеньчук О.С. про повернення оригіналу виконавчого листа у зв`язку з відсутністю у ньому дати народження боржника.

Вказані дії державного виконавця вона оскаржила до суду і ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.08.2020 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця і зобов`язано прийняти рішення відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі виконавчого документа та її ( ОСОБА_1 ) заяви про примусове виконання рішення суду.

21.08.2020 року заявник повторно звернулась у Радехівський РВ ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, однак, з часу звернення з виконавчим листом у цьому виконавчому провадженні та встановлення судом бездіяльності державного виконавця минуло півроку, а рішення суду так і не виконується і передбачені законом заходи з примусового виконання рішення суду державним виконавцем не вчиняються.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2021 року скаргу заявнику повернуто без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що підстав для залишення скарги без розгляду не було і оскаржуваним судовим рішенням її позбавлено доступу до правосуддя.

На переконання апелянта, при вирішенні даного питання суд проявив надмірний формалізм та застосував норму процесуального закону, яка не підлягає застосуванню у даній категорії справ.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.10.2021 року, є дата складення повного судового рішення 05.11.2021 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною другою статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Залишаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з відсутністю заяви (клопотання) заявника про поновлення пропущеного строку, суд першої інстанції виходив із того, що з моменту повторного пред`явлення заявником виконавчого документу до примусового виконання, а саме: з 21.08.2020 року по день звернення до суду із скаргою, закінчився встановлений частиною першою статті 449 ЦПК України десятиденний строк на оскарження бездіяльності державного виконавця у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, подавши 21.08.2020 року заяву про примусове виконання рішення суду і не отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка згідно з вимогами частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа і, згідно з вимогами частини першої статті 28 цього Закону, надсилається сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням за адресою, вказаною у виконавчому документі (у разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження), не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, заявник, як сторона стягувача у виконавчому провадженні, повинна була дізнатися про порушення своїх прав ще у серпні 2020 року, а тому, подавши скаргу на бездіяльність державного виконавця у березні 2021 року, через півроку від дня пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявник пропустила строк на звернення до суду із вказаною вище скаргою і заяви (клопотання) про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності причин пропущення строку до суду не подавала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення скарги ОСОБА_1 без розгляду, що не перешкоджає заявнику повторно подати таку скаргу до суду на загальних підставах.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду по суті вирішення даного питання і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 05 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич