справа №619/3741/21
провадження №2/619/1315/21
03 листопада 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Кононихіної Н.Ю.
за участю секретаря судового засідання Мєщан І.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду,
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 59 215, 88 грн, 3% річних у сумі 1889, 34 грн та інфляційні витрати у сумі 4547, 65 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2270, 00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комінальні послуги» та Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктами господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, ст. ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 р. №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.
Згідно до п. 18 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для сплати послуг є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пп. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Ухвалою суду провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати за її відсутності з постановленням заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не подала. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності в заочному судовому засіданні.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а саме за період з 27.07.2018 по 31.03.2021. Просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності і не стягувати борг за період з 2010 до 27.07.2018.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з теплопостачання.
Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення» позивач надає відповідачам послуги з опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
В п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідачі, порушуючи свої зобов`язання, не сплачували в повному обсязі за отримані послуги, що призвело до утворення заборгованості.
Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, яка надана КП «Харківські теплові мережі», відповідачі мають заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.11.2017 по 31.03.2021 у сумі 59 215, 88 грн., інфляційні витрати у сумі 4 547,65 грн., 3% річних у розмірі 1 889,34 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.11.2017 по 31.03.2021 у сумі 59 215, 88 грн., інфляційні витрати у сумі 4 547,65 грн., 3% річних у розмірі 1 889,34 грн.
Відповідач ОСОБА_2 просила суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин.
Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.
Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
До позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості згідно зі ст. 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки.
Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.
Так, КП «Харківські теплові мережі» звернулося з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання 27.07.2021 року, а тому трьох річний строк рахується за три роки до пред`явлення позову, а саме з 27.07.2018 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.
Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідачів на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частинах судові витрати у розмірі 1601,16 грн (47 909, 96 х 2 270,00: 67 922, 87 = 1601, 16).
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі статей 256, 257, 261, 267, 526, 625 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 81, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 67, 68 ЖК України,суд,
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 601,16 гривень.
В інший частині вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України - протягом 30 днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Н. Ю. Кононихіна