Постанова

Іменем України

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 210/5879/20

провадження № 61-12913св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович, про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

за касаційною скаргою адвоката Стригунової Галини Іванівни як представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позову

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «ОГС «Криворіжгаз», товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило:

1) визнати недійсним договір дарування від 12 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , про відчуження комплексу гаражів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110, що знаходяться на АДРЕСА_1 ;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41574343 від 12 червня 2018 року, винесене приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенком М. С.

Як на обґрунтування заявлених вимог АТ «ОГС «Криворіжгаз» посилалося на те, що 17 квітня 2018 року задоволено акт про порушення № 501 та здійснено нарахування ФОП ОСОБА_1 необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу. 03 травня 2018 року позивач листом направив цей акт ФОП ОСОБА_1 , а також акт наданих послуг з розподілу природного газу та рахунок на оплату від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн, які ОСОБА_1 отримав 04 травня 2018 року.

Оскільки ОСОБА_1 не розрахувався за донарахований обсяг природного газу, 15 червня 2018 року ПАТ «Криворіжгаз» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, а також витрат на проведення експертизи, який постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 лютого 2020 року задоволено, стягнено з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз» 523 806,96 грн і судовий збір.

Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Металургійний відділ ДВС) відкрив виконавче провадження № 61577040 з виконання вказаної постанови господарського суду, виніс постанову про арешт коштів боржника.

Разом з тим після отримання 04 травня 2018 року ОСОБА_1 листа разом із актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу на суму 521 155,07 грн та рахунком на оплату заборгованості він 12 червня 2018 року уклав з ОСОБА_2 , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі, договір дарування № 769 та передав у приватну власність спірне майно.

Вважаючи, що ОСОБА_3 , відчужуючи своє майно дружині ОСОБА_2 , був обізнаний про наявність заборгованості перед позивачем, а тому міг передбачити негативні для себе наслідки у разі стягнення суми боргу в судовому порядку, - є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Крім цього, на думку позивача, при укладенні договору дарування № 769 воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву, і та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дія вчинена на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, а тому зазначений правочин є недійсним на підставі статті 234 ЦК України.

Посилаючись на викладене, товариство просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 22 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюваний договір дарування за формою та змістом відповідає вимогам щодо таких правочинів, його укладено у письмовій формі та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом, який встановив особи, перевірив їх дієздатність і наявність волевиявлення, зокрема ОСОБА_1 як дарувальника, а позивач підстав його недійсності не довів.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Дніпровський апеляційний суд постановою від 20 липня 2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав недійсним договір від 12 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , про дарування комплексу гаражів, що розташовані на АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенком М. С. Скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41574343 від 12 червня 2018 року, прийняте Терещенком М. С. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована наявністю підстав для задоволення позову, адже дії відповідачів вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, відзиву на неї, відповіді на відзив, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 30 липня 2021 року адвокат Стригунова Г. І. як представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявники посилаються на відсутність висновку Верховного Суду про застосування норми матеріального права у правовідносинах, які виникають між споживачами природного газу та оператором газорозподільних мереж (оператор ГРМ) у зв`язку із прийняттям оператором ГРМ рішення щодо споживача про нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу згідно з пунктом 1 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної юрисдикції.

На обґрунтування касаційної скарги зазначає, що постанова апеляційного суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд не застосував норми частини третьої, частини четвертої статті 11, частини першої статті 14 ЦК України, пункти 11, 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, пункт 24 частини першої статті 1, абзац 3 частини третьої статті 2 Закону України «Про ринок природного газу», а фактично сформував свої висновки, що цивільні обов`язки сплатити позивачу грошові кошти у ОСОБА_1 виникли з огляду на пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України.

Крім того, постанова Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року прийнята з порушенням правил інстанційної юрисдикції, що є підставою обов`язкового її скасування та направлення справи на новий розгляд, з огляду на пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України, адже апеляційний суд задовольнив дві заявлені вимоги позивача, а саме:

- визнав недійсним договір дарування комплексу гаражів від 12 червня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41574343 від 12 червня 2018 року, прийняте приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенком М. С., тоді як, коли суд першої інстанції взагалі не вирішував заявлені позивачем вимоги щодо скасування зазначеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

13 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «ОГС «Криворіжгаз» на касаційну скаргу, мотивований тим, що оспорюваний договір укладений відповідачем після отримання акта-розрахунку та закінчення строку на оплату заборгованості, що є грубим порушенням статей 13, 234 ЦК України та не узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, в якій зазначено, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті З ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї дружини після пред`явлення до нього акта-розрахунку про стягнення заборгованості та звернення до суду, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

ОСОБА_3 , відчужуючи належний йому на праві власності комплекс гаражів своїй дружині, був обізнаний про наявність заборгованості перед АТ «Криворіжгаз», тому міг передбачити негативні для себе наслідки у разі стягнення суми боргу в судовому порядку.

20 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла відповідь адвоката Стригунової Г. І. як представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на відзив, яка мотивована тим, що,якщо припустити, що спір виник на підставі типового договору, то зобов`язання у ФОП ОСОБА_1 щодо сплати визначеної позивачем вартості донарахованої кількості природного газу виникло 17 лютого 2020 року, коли Центральний апеляційний господарський суд своєю постановою у справі № 904/2741/18 скасував рішення суду першої інстанції і позов АТ «Оператор ГРМ «Криворіжгаз» задовольнив. Саме тому районний суд зробив правильні висновки, що спірний договір дарування укладався значно раніше до постановлення рішення суду.

Про ту обставину, що Центральний апеляційний господарський суд визнає надані позивачем документи як допустимі докази і залишить доводи представника ФОП ОСОБА_1 поза увагою, ОСОБА_1 стало відомо у березні 2020 року, коли повний текст постанови Центрального апеляційного господарського суду від 17 лютого 2020 року надійшов на його адресу засобами поштового зв`язку, тобто значно пізніше укладання спірного договору дарування.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

03 вересня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає АТ «ОГС «Криворіжгаз», між сторонами виник спір з приводу несанкціонованого втручання в роботу засобу вимірювальної техніки. За результатами перевірки вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_1 вартість необлікованого природного газу.

ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», 03 травня 2018 року направло ФОП ОСОБА_1 акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 17 квітня 2018 року, акт наданих послуг з розподілу природного газу та рахунок на оплату від 17 квітня 2018 року на суму 521 155,07 грн.

15 червня 2018 року АТ «ОГС «Криворіжгаз», яке є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз», звернуло до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу та його вартості, а також витрат на проведення експертизи (справа № 904/2741/18).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 лютого 2020 року у справі № 904/2741/18 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2019 року скасовано, стягнено з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Криворіжгаз», яке є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз», грошові кошти в розмірі 523 806,96 грн, судовий збір за подання позову в розмірі 7 857,10 грн, судовий збір, сплачений за перегляд рішення в апеляційному порядку, в розмірі 11 785,65 грн.

13 березня 2020 року АТ «ОГС «Криворіжгаз», яке є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз» звернулося до Металургійного відділу ДВС із заявою про примусове стягнення з ФОП ОСОБА_1 грошових коштів, стягнених за результатами розгляду справи № 904/2741/18.

Відповідно до постанови Металургійного відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61577040 щодо виконання постанови Господарського суду Дніпропетровської області № 904/2741/18.

Згідно з інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованою 01 квітня 2020 року, нерухомого майна не виявлено.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 19 лютого 2020 року, боржнику ОСОБА_1 належить комплекс гаражів на АДРЕСА_1 .

Згідно з листом Металургійного відділу ДВС від 01 червня 2020 року, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нерухоме майно на АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_1 не належить боржнику на праві власності.

12 червня 2018 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенком М. С., подарував своїй дружині ОСОБА_2 комплекс гаражів на АДРЕСА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду

та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга

не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій

стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з частинами першою та другою статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути

добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення зобов`язання зі сплати грошових коштів, в тому числі, на відшкодування шкоди або виконання судового рішення.

Дарувальник, який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь іншої особи під час знаходження в провадженні суду справи щодо цього майна, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно особи, яка претендує на це майно. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Схожа за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19).

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Господарський суд Дніпропетровської області, приймаючи постанову у справі № 904/2741/18 за позовом АТ «ОГС «Криворіжгаз» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановив, що позивач 17 квітня 2018 року виставив відповідачу рахунок № 000003994 на суму 521 155,07 грн, який разом з актом-розрахунком від 17 квітня 2018 року та листом від 03 травня 2018 року направив на адресу відповідача, проте відповідач оплату донарахованого обсягу природного газу не здійснив.

Отже, переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції встановивши, що відчужуючи комплекс гаражів належних ОСОБА_1 на праві власності своїй дружині ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у нього заборгованості перед АТ «ОГС «Криворіжгаз» у розмірі 521 155,07 грн, а тому міг передбачити негативні для себе наслідки у разі виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, апеляційний суд правильно застосував при вирішення справи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування від 12 червня 2018 року.

Аргументи касаційної скарги про відсутність висновку Верховного Суду про застосування норми матеріального права у правовідносинах, які виникають між споживачами природного газу та оператором газорозподільних мереж (оператор ГРМ) у зв`язку із прийняттям оператором ГРМ рішення щодо споживача про нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу згідно з пунктом 1 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, на увагу не заслуговують, адже спір у справі виник з підстав дійсності чи недійсності договору дарування, укладеного між відповідачами, і ці правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду в цій частині не спростовують, зводяться до необхідності переоцінки обставин справи, встановлених судом, що знаходиться поза повноваженнями Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України), та тлумачення норм законів на власний розсуд.

Ураховуючи, що позовні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41574343 від 12 червня 2018 року, є похідними від вимоги про визнання недійсним оспорюваного правочину, висновок апеляційного суду про задоволення позову і в цій частині є законним і обґрунтованим, адже наявні підстави визнання недійсним договору дарування.

Аргументи касаційної скарги про те, що позовна вимога щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не була предметом розгляду суду першої інстанції, тому не могла бути і вирішена апеляційним судом не є підставою для скасування постанови апеляційного суду в указаній частині, оскільки суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним договору дарування, а вказана вимога є похідною, тому у суду були відсутні підстави для її спростування. Саме по собі не зазначення у рішенні суду про відмову в задоволенні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс № 41574343 від 12 червня 2018 року не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи в указаній частині, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2021 року виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року було зупинено до закінчення його перегляду в касаційному порядку, виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо клопотання про закриття касаційного провадження у справі

13 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшло клопотання АТ «ОГС «Криворіжгаз» про закриття касаційного провадження, адже Верховний Суд вже зробив висновки щодо відчуження майна близькому родичу шляхом укладання договору дарування, що призвело до уникнення від сплати заборгованості, а також, якщо внаслідок відчуження майна немає іншого майна, за рахунок якого можна відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Оскільки підставою для відкриття касаційного провадження у справі було, зокрема, посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду про застосування норми матеріального права у правовідносинах, які виникають між споживачами природного газу та оператором газорозподільних мереж (оператор ГРМ) у зв`язку із прийняттям оператором ГРМ рішення щодо споживача про нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу згідно з пунктом 1 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, підстав для задоволення клопотання АТ «ОГС «Криворіжгаз» про закриття касаційного провадження немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про закриття касаційного провадження у справі за позовомАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко Микола Степанович, про визнання договору дарування недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за касаційною скаргою адвоката Стригунової Галини Іванівни як представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року відмовити.

Касаційну скаргу адвоката Стригунової Галини Іванівни як представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 20 липня 2021 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун