Номер справи 220/1160/21
Номер провадження № 2/220/408/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради Донецької області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про визнання за нею права власності на будівлю гаражу А-1 з підвалом А/П та оглядовою ямою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 1985 році вона збудувала гараж загальною площею 25,8 кв.м. по АДРЕСА_1 . 13 травня 2015 року їй в оренду передано земельну ділянку кадастровий номер :04:011:0022, площею 0,0035 га., розташовану по АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів на 49 років. Гараж відповідає будівельним нормам. 24.06.2021 року вона подала заяву до Департаменту ДАБІ у Донецькій області про прийняття будівлі гаражу в експлуатацію., проте отримала відмову, що змушує її звернутись до суду.

20.07.2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.08.2021 року підготовче провадження закрито.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року справа розподілена судді Якішиній О.М.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача - Великоновосілківської селищної ради, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та вирішення справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих суду документів встановлено наступне.

Відповідно до виготовленого ФОП ОСОБА_2 , на замовлення ОСОБА_1 , Технічного паспорту на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомості складається з гаражу «літ. А-1, побудованого у 1985 році», підвалу «літ. А/П, побудованого у 1985 році», оглядової ями 1985 року побудови, загальною площею 25,8 кв. м, у тому числі: основної 25,8 кв. м.

Згідно Договору оренди від 13 травня 2015 року позивачу ОСОБА_1 передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :04:011:0022, площею 0,0035 га., розташовану по АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів на 49 років.

Право оренди земельної ділянки кадастровий номер :04:011:0022 ОСОБА_1 підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради від 29.12.2017 року № 01-25-1257, виданої на вимогу ОСОБА_1 , будівля гаражу має юридичну адресу: АДРЕСА_1 .

22.04.2021 відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської селищної Донецької області повідомлено, що за результатами розгляду плану-схеми розташування будівель на земельній ділянці технічного паспорту на гараж: АДРЕСА_1 , розробленого ФОП ОСОБА_2 , керуючись Державними будівельними нормами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» порушень будівництва гаражу (А-1) не виявлено.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження від 20.04.2021 року ФОП ОСОБА_3 , дефектів та пошкоджень що свідчили б про значне зниження несучої здатності окремих конструкцій або будівель в цілому гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено. Конструкції знаходяться у задовільному стані.

Листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області від 02.07.2021 року № 1005/4-635 ОСОБА_1 повідомлено, що прийняття в експлуатацію будівлі гаражу розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не можливе, оскільки об`єкт не підпадає під дію Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 03.07.2018 № 158 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідно цільового призначення без дозвільного документу на виконання будівельних робіт.

Так, зі змісту позову вбачається, що позивач обґрунтовувала свої вимоги положеннями ч.3,5 ст.376 ЦК України згідно яких право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З контексту ч.ч.3 та 4 ст.376 ЦК України випливає, що ч.3 цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм ч.3 ст.376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий не є забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення ч.1 ст.376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі №1328цс15.

Доказів наявності у позивача належного дозволу на будівництво та належно затвердженого проекту суду не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимоги за даним позовом не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради Донецької області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина