ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1761/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Василенко Л.І., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2021 року, постановленого під головуванням судді Марцішевської О.М. у залі № 212 Соснівського районного суду м. Черкаси, 22.07.2021 року о 11 год. 40 хв., повний текст рішення складений 27 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 17 жовтня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Сумгаїтська та вул. Гонти в м. Черкаси за участю транспортного засобу CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення автомобілів належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2106 д. н. з. НОМЕР_2 була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4374675, в ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія».

Позивач вказує, що згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2019 року винним в спричиненні настання дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_2 .

Для з`ясування нанесеної матеріальної шкоди було проведено автотоварознавче дослідження № 100/18 від 10 грудня 2018 року, виконане судовим експертом Кипою Сергієм Михайловичем. Відповідно до результатів проведеної експертизи сума шкоди становить 195 552,17 грн.

28 серпня 2019 року позивачем ОСОБА_1 було подано до Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву до страхової компанії про стягнення страхового відшкодування та до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в межах франшизи.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування в розмірі франшиза в сумі 1 000 грн. , моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., а всього 3 840 грн. 80 коп.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 01 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Українська пожежно-страхова компанія» та до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування - змінено в частині визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 01 червня 2020 року в даній справі - залишено без змін.

Зважаючи, що постановою Черкаського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року встановлено, що при розрахунку нанесеного позивачу матеріального збитку, транспортний засіб немає підстав вважати фізично знищеним, позивач ОСОБА_1 вважає, що розмір його збитків становить сума робіт на відновлювальний ремонт.

22 березня 2019 року ПрАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 74 747 грн. 13 коп. Посилаючись на право позивача ОСОБА_1 отримати компенсацію вартості фізичного зносу складових транспортного засобу, вважає за необхідне стягнути із винуватця дорожньо-транспортної пригоди, відповідача ОСОБА_2 , розмір амортизаційного зносу, а саме : 195 552 грн. 17 коп. - 83 080 грн. 80 коп. = 112 471 грн. 37 коп., також стягнути з відповідача 1500 грн. за консультацію та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 8777 грн., судові витрати 97 грн., всього стягнуто 8874 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи не повно з`ясував всі фактичні обставини по даній справі, а також не повно, не всебічно та не об`єктивно дослідив всі докази по справі, прийнявши частково незаконне та необгрунтоване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача шкоду у сумі 8777 грн. В іншій частині, на думку скаржника, рішення суду першої інстанції є законним і справедливим.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що висновок за результатами експертного автотоварознавчого дослідження від 10.12.2018 року № 100/18, складеного судовим експертом Кипою С.М., на який посилається у своєму позові позивач, складений на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 24.11.2003 року за № 1074/8395 ( у редакції наказу міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159). Натомість, в даний час діє нова редакція вказаної Методики від 21.10.2019 року, затверджена Наказом міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 21 жовтня 2019 року № 3107/5/1033.

Таким чином, на думку скаржника, доданий до позовної заяви висновок автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 року є неналежним і недопустимим доказом.

Крім того, скаржник вважає, що позивач ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства, які визначають підстави проведення експертиз, що дає підставу вважати наданий висновок експертного дослідження недопустимим доказом, оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що копія висновку автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 року є недопустимим доказом, оскільки не передбачена ЦПК України і не може собою замінити оригінал висновку автотоварознавчого дослідження № 108/18 від 17.12.2018 року № 100/18 від 10.12.2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.07.2021 року у справі № 712/10787/20, номер провадження № 2/712/633/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1825 грн. 50 коп.

14 вересня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача.

У відзиві зазначається, що поданий позивачем звіт, не є судовою експертизою, в силу вимог ЦПК України, тому твердження скаржника щодо необхідності укладення договору між замовником та експертом, не несе за собою жодного правового підґрунтя.

Отже, звіт № 100/18 від 10 грудня 2018 року є письмовим доказом по даній цивільній справі, належність та допустимість якого вирішує суд за власним внутрішнім переконанням.

У відзиві зазначається, що визначений позивачем ОСОБА_1 амортизаційний знос є нічим інакшим, ніж різницею між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові ( без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Тому вказаний розмір амортизаційного зносу необхідно визначити, як частину матеріального збитку, нанесеного позивачеві в результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 .

У відзиві представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні вимог, викладених в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що реальна вартість втраченого майна внаслідок ушкодження автомобіля позивача внаслідок дорожньо транспортної пригоди з вини відповідача становить 83 524,13 грн.

Суд першої інстанції вказав, що постановою Черкаського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 712/11360/19 за участю тих самих сторін встановлено, що підстави для визначення страхового відшкодування у розмірі, більшому ніж 74747 грн. 13 коп., відсутні. Вказане судове рішення набрало законної сили та жодною із сторін не оспорювалось, тому суд дійшов до висновку, що обсяг відповідальності відповідача складає різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування за відніманням стягнутою рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 червня 2020 року у справі № 712/11360/19 частини матеріальної шкоди в межах франшизи в сумі 1000 грн. : 83524,13 грн. 74047,13 1000 = 8 777 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 17 жовтня 2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Сумгаїтської та вул. Гонти в м. Черкаси за участю транспортного засобу CHEVROLET AVEO д. н. з. НОМЕР_1 , належного та під керуванням позивача ОСОБА_1 , та транспортного засобу ВАЗ2106 д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.02.2019 року ОСОБА_2 визнано винним.

Встановлено, що ОСОБА_2 17.10.2018 о 16 год. 15 хв. в м. Черкаси по вул. І.Гонти, керував автомобілем Ваз-2106, д. н. з. НОМЕР_3 в напрямку руху вул. Сумгаїтській, та під час руху не надав переваги в русі автомобілю Шевролет Авео, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, а саме: по вул. Сумгаїтській , внаслідок чого відбулося зіткнення, чи порушив п. 16.11 ПДР України. Під час дорожньо транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АМ/4374675 від 16.06.2018. Франшиза по даному договору складає 1000 грн.

Дорожньо транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», д. н. з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 сталася в період дії вищевказаного договору.

Позивач ОСОБА_1 18.10.2018 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду від 17.10.2018 року.

Судовим експертом автотоварознавцем Березовським А.А. 23.10.2018 року у присутності власника ОСОБА_1 проведено огляд транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу.

Згідно даних висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що пошкоджений в результаті дорожньо транспортної пригоди 17.10.2018 року складає 195552,17 грн., а вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що пошкоджений в результаті дорожньо транспортної пригоди 17.10.2018 року з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні складає 83080, 80 грн. Після аварійне відновлення вказаного автомобіля технічно можливе та економічно доцільне. Ринкова вартість вказаного автомобіля в пошкодженому стані складає 27961,97 грн. Вартість матеріальних збитків, заподіяних дорожньо транспортної пригодою 17.10.2018 року власнику автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 прирівнюється до дійсної ринкової вартості КТЗ на момент дорожньо транспортної пригоди складає 111486,10 грн.

Страховик ПрАТ СК «Українська пожежно-страхова компанія» 22 березня 2019 року перерахував позивачу страхове відшкодування в розмірі 74747 грн. 13 коп., у тому числі до суми виплаченого йому страхового відшкодування ввійшли витрати страхувальника на евакуацію пошкодженого автомобіля в сумі 700,00 грн., що встановлено постановою Черкаського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року.

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Страхової компанії про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8 333 грн. 67 коп. (83 080, 80 грн. - 74747 грн. 13 коп.) та до винуватця дорожньо транспортної пригоди про стягнення частини матеріальної шкоди в межах суми франшизи 1000 грн. та моральної шкоди 20 000 грн.

01 червня 2020 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/11360/19 позов ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення страхового відшкодування був задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , невиплачене страхове відшкодування (франшиза) в розмірі 1000 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 840,80 грн., а всього 3840,80 грн.

26 серпня 2020 року постановою Черкаського апеляційного суду рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 01.06.2020 у цивільній справі № 712/11360/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо транспортною пригодою, та стягнення страхового відшкодування змінено в частині визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 01.06.2020 року в даній справі залишено без змін.

Судами встановлено, що з урахуванням вказівки судового експерта на фактичну можливість відновлювального ремонту та економічна доцільність відновлення автомобіля, вести мову про обрахування розміру страхового відшкодування, виходячи з вартості пошкодженого автомобіля, як фізично знищеного, підстав не має.

Відповідно даних довідки Головного сервісного центру МВС від 19.07.2021 року № 31/23-661еп за даними бази НАІС (Єдиний державний реєстр МВС) транспортний засіб «Chevrolet Aveo» кузов НОМЕР_5 , номерні знаки НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 16.04.2015 року. Надалі, протягом 2019 року вищевказаний транспортний засіб перереєстровувався на нових власників. Станом на 19.07.2021 року власником автомобіля «Chevrolet Aveo» кузов НОМЕР_5 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 .

Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою згідно пункту 1 ч. 1 статті 1188 ЦК України.

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що вказано у ст. 1192 ЦК України.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригодижиттю, здоров?ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов?язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях у відповідності ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи згідно ст.76 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про безпідставність доводів позивача про те, що розмір такої шкоди складає вартість відновлювального ремонту в сумі 195552 грн. 17 коп. без урахування фізичного зносу згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 100/18, з урахуванням того, що позивачем не доведено фактичне понесення таких витрат на відновлювальний ремонт з придбанням нових вузлів чи агрегатів замість ушкоджених, а також позивач не понесе вказаних витрат у майбутньому у зв?язку з відчуженням транспортного засобу без проведення ремонту, з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом першої інстанції вірно акцентовано увагу на тому, що згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 року № 142/5/2092 сума збитків внаслідок ушкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо транспортної пригодине може перевищувати вартості транспортного засобу на момент дорожньо транспортної пригоди, тому у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 вартість матеріальних збитків, заподіяних дорожньо транспортною пригодою 17.10.2018 року власнику автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 обгрунтовано прирівнювалась до дійсної ринкової вартості КТЗ на момент дорожньо транспортної пригоди в сумі 111486,10 грн.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодувати вартість майна, яка не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року справа № 761/583/17.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що суд першої інстанції вірно вказав, що згідно до ст.1192 ЦК України вартість матеріального збитку позивача має визначатись відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції та підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 року, вартість належного позивачу на час дорожньо транспортної пригоди автомобіля Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 складала 111486,10 грн., а після дорожньо транспортної пригоди - 27961,97 грн. Отже, реальна вартість втраченого майна внаслідок ушкодження автомобіля позивача внаслідок дорожньо транспортної пригоди з вини відповідача становить 111486,10 27961,97 грн. = 83 524,13 грн.

Частково вказана сума збитків позивачу ОСОБА_1 була відшкодована за рахунок виплати страхового відшкодування в сумі 74047 грн. 13 коп., що складає суму страхової виплати 74747 грн. 13 коп. за відніманням витрат на евакуацію 700 грн. (74747 грн. 13 коп. 700 грн. = 74047 грн. 13 коп.).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 712/11360/19 за участю тих самих сторін встановлено, що підстави для визначення страхового відшкодування у розмірі, більшому ніж 74747 грн. 13 коп., відсутні (а. с. 5-8).

Вказане судове рішення набрало законної сили та жодною із сторін не оспорювалось, тому обсяг відповідальності відповідача складає різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування за відніманням стягнутою рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 червня 2020 року у справі № 712/11360/19 частини матеріальної шкоди в межах франшизи в сумі 1000 грн. : 83524,13 грн. 74047,13 1000 = 8 777 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який прийшов до вірного, обґрунтованого висновку стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 8777 грн.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 2 ст. 113 ЦПК України встановлено, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Твердження скаржника стосовно неналежності висновку автотоварознавчого дослідження № 100/18 від 10.12.2018 року є неналежним і недопустимим доказом не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів справи, оскільки відповідачем не надано вмотивованих доказів помилковості чи необгрунтованості висновку долсідження, або доказів, що вказаний висновок суперечить іншим матеріалам справи, чи викликає сумніви в його правильності, а тому доводи апеляційної скарги щодо не врахування висновку дослідження судом не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що районним судом було вірно зазначено, що оскільки визначення вартості відновлювального транспортного засобу потребує спеціальних знань у галузі авто товарознавства, то відповідач також мав можливість в ході розгляду справи залучити судового експерта або спеціаліста, однак не скористався даним правом, не спростував доводи позивача , з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені сторонами в позовній заяві і запереченнях та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи нічим не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення у справі.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати не переглядаються, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов