Дата документу 13.05.2021
Справа № 334/1310/21
Провадження № 2/334/1906/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник позивача Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №SAMDN1620 від 23.04.2019 у сумі 117958,44 гривень станом на 29.12.2020.

Позов обґрунтовує тим, що 23.02.2012 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 23.02.2012, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 23.04.2019 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приват Банк» укладено Додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN1620, порушення умов якої призвело до того, що остання станом на 29.12.2020 має заборгованість по сплаті кредиту у сумі 117958,44 гривень.

Ухвалою суду від 09.03.2021 відкрите провадження у даній справі.

16.04.2021 представник відповідачки - адвокат Кара Ю.М. надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що банком не надано доказів того, що ОСОБА_1 дійсно отримувала кредитні кошти, на її ім`я було відкрито картковий рахунок, вона була ознайомлена з умовами кредитування, а також тарифами та правилами надання банківських послуг, оскільки такі докази не долучено до матеріалів справи. Крім того, підписана відповідачкою Анкета-заява від 23.02.2021 не містить жодних умов щодо сплати відсотків та пені за користування кредитними коштами чи за прострочення їх повернення. Також у відзиві зазначила, що позивачем пропущена позовна давність щодо вимог про стягнення пені, оскільки пеня згідно розрахунку стягувалася за період з 23.04.2019 по 29.04.2020, а з позовом банк звернувся лише 24.02.2021.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.

Представник відповідачки - адвокат Кара Ю.М. у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її та позивачки участі. Позовні вимоги визнала лише у сумі заборгованості за тілом кредиту у сумі 298,84 гривень, просила застосувати до позову позовну давність.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

23.02.2012 відповідачка підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (далі - заява від 23.02.2012) та отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта і тарифами, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві від 23.02.2012.

23.04.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої Банк здійснив анулювання частини заборгованості у сумі 134625,90 гривень (п. 1.2 Додаткової угоди), враховуючи, що клієнт здійснить платіж в у сумі 4198,01 гривень до 25.10.2019 (п. 1.5.1 угоди).

Відповідно до п. 1.6 Додаткової угоди, ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі неналежного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь - якого зобов`язання, передбаченого п. 1.5.2 угоди та /чи будь - якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2, умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 угоди не поширюються.

Як вбачається з Додаткової угоди до Договору № SAMDN1620 від 23.04.2019 (далі - Угода), сума заборгованості, яка виникла з дати укладення договору до дати підписання угоди складає 134625,,90 гривень. Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнтові кредиту, а саме: пені в сумі 106039,86 гривень та штрафу в сумі 599,31 гривень. Строк повернення кредиту - до 25.10.2019 року. Відсоткова ставка за кредитом становить 0,01%. Перший платіж в сумі не менше 4198,01 гривень клієнт зобов`язався внести до 23.04.2019. Подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у сумі 3964,79 гривні до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 3964,81 гривні. Терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п.1.7.1. угоди), є простроченою. Кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються на відшкодування простроченого тіла кредиту, далі - прострочених процентів, далі - тіла кредиту, далі - процентів, далі - простроченої комісії, далі - пені, далі - судових витрат, далі - штрафів. Графіком погашення від 23.04.2019 визначені порядок і строк погашення заборгованості за Додаткової угоди до Договору № SAMDN1620 від 23.04.2019. Вказаний графік підписаний відповідачкою особисто.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № SAMDN1620 від 23.04.2019 станом на 29.12.2020 заборгованість відповідачки складає 117958,44 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 298,84 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 5066,91 гривень, заборгованість за пенею - 112592,69 гривень.

Відповідно до виписок за договором по рахунку відповідачкою за період з 23.04.2019 по 29.12.2020 сплачені тіло кредиту в сумі 4699,04 гривень, відсотки за користування кредитом в сумі 4948,95 гривень, пеня в сумі 6934,20 гривні.

Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/або будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачене п. 1.2 та умова про зміну відсоткової ставки передбачене п. 1.4 Угоди не застосовується.

Відповідно до п. 1.7 Угоди, в разі порушення Клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2., понад 31 безперервно: 1.7.1 - терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. цієї Угоди); 1.7.2 - вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, який слідує за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою.

Як вбачається з п. 1.7.3 Угоди, кошти отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються на відшкодування простроченого тіла кредиту, далі - прострочених процентів, далі - тіла кредиту, далі - процентів, далі - простроченої комісії, далі - пені, далі - судових витрат, далі - штрафів.

Таким чином, сторони при укладенні Угоди погодили, що у разі невиконання відповідачем своїх зобов`язань не застосовуються її умови в частині прощення боргу та встановлення пільгової процентної ставки, а отже продовжують діяти умови кредитного договору № SAMDN1620 в частині нарахування процентів та пені.

На підтвердження укладення кредитного договору суду надана лише заява від 23.02.2012 та розрахунок заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом та заборгованість за неустойкою.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на заяву від 23.02.2012 та Додаткову угоду від 23.04.2019.

Проте, у заяві від 23.02.2012 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату неустойки (пені).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені), надані банком Додаткова угода разом з графіком погашення заборгованості від 23.04.2019, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а крім того вони є лише додатком до кредитного договору (анкети від 23.02.2021).

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, § 36).

Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи вище зазначене, у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та пенею необхідно відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 23.02.2012, якими є заява відповідачки.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості з тіла кредиту у сумі 298,84 гривень.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5,66 гривень (2270*(298,84/117958,44)).

Керуючись ст.3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.02.2011 у сумі 298,84 (двісті дев`яносто вісім) гривень 84 копійки станом на 29.12.2020, яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 5 (п`ять) гривень 66 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1-Д, м. Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: