РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/19036/20

Провадження № 22-ц/4815/1142/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання: Пиляй І. С.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

інші учасники виконавчого провадження - ОСОБА_2 , державний виконавець Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Нижник Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 рокуу складі судді Галінської В. В., ухвалене в м. Рівне повним текстом,

в с т а н о в и в :

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця у виконавчому провадженні №57461457 Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нижник Т.В. в якій просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нижник Т.В. по обчисленню розміру заборгованості зі сплати додаткових витрат від 08 вересня 2020 року, у виконавчому провадженні № 57461457;

- скасувати розрахунок заборгованості по додаткових витратах, здійснений головним державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нижник Т.В. 08 вересня 2020 року, у виконавчому провадженні № 57461457;

- визнати дії головного державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нижник Т.В. по обчисленню розміру заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого 01 вересня 2020 року, у виконавчому провадженні № 57461457, за яким розмір заборгованості становить 9096,18 грн неправомірними;

- скасувати розрахунок заборгованості згідно виконавчого листа № 569/18720/17, виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% від понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування сина - ОСОБА_3 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, розмір заборгованості за яким станом на 01.09.2020 року становить 9096,18 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 рокускаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №57461457 - залишено без розгляду.

Свій висновок в ухвалі суд першої інстанції мотивував тим, що про оскаржувані розрахунки ОСОБА_1 стало відомо 24 вересня 2020 року, з даною скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №57461457 Литвин М. М. повторно звернувся до Рівненського міського суду 20 листопада 2020 року, тобто з пропущенням встановленого законом десятиденного строку звернення до суду, поважних причин пропуску строку звернення до суду не зазначив, клопотання про поновлення процесуального строку із скаргою на дії державного виконавця у відповідності до ч.2 ст.449 ЦПК України не подав. Тобто скаржником не дотримано строк звернення зі скаргою, встановлений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 449 ЦПК України.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої про те, що йому стало відомо про розрахунки державного виконавця про заборгованість 24 вересня 2010 року. Такий висновок суд зробив із його скарги на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №57461457, яку він подавав до суду 07.10.2020 року і яка судом ухвалою від 09.10.2020 повернута без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України. Суд вірно зазначив, що 24.09.2020 року ОСОБА_1 отримав розрахунки заборгованості по додаткових витратах на утримання сина по вересень 2020 року і зі скаргою звернувся 02.10.2020 року. В подальшому він та його адвокат звертались до ВДВС про видачу довідки заборгованості додаткових витратах на утримання сина 26.10.2020 року та 22.04.2021 року. На даний запит ВДВС направило лист № 4631 від 30.04.2021 року про те, що листки заборгованості зі сплати аліментів по додаткових витратах у виконавчому провадженні №57461457 було надіслано 04.11.2020 року, тобто він не зміг раніше 05.11.2020 року їх отримати. Вказані розрахунки ОСОБА_1 отримав у Бучанському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Бучанський МВДВС ЦМУ МЮ). Зазначене підтверджує, що останній день подачі скарги є 16 .11.2020 року, і в цей день було подано скаргу. Ним оскаржуються дії державного виконавці про вчинення ним розрахунків заборгованості, датовані 01.09.2020 року та 08.09.2020 року, однак здійснені після 26.10.2020 року. Покликаючись на незаконність ухваленого рішення судом першої інстанції, з порушенням матеріального та процесуального законодавства, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який поданий представником ОСОБА_2 - адвокатом Хильчук К. Ю., зазначається, що ухвала суду є законна та обґрунтована, а апеляційна скарга безпідставна, у зв`язку з чим просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Пояснює, що саме цей розрахунок у даній справі ОСОБА_1 вже оскаржував до суду 02.10.2020 року. Розрахунки у даній справі, долучені до скарги від 02.10.2020 року, є ідентичними.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: на виконанні у Бучанському МВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №57461457 з виконання виконавчого листа №569/18720/17 від 11.09.2018 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% від понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування сина, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Бучанського МВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) у виконавчому провадженні №57461457. Відповідно до вимог ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця по обчисленню розміру заборгованості зі сплати додаткових витрат на утримання дитини, здійсненого 08 вересня 2020 року та розрахунку заборгованості додаткових витрат на утримання дитини від 01 вересня 2020 року в сумі 9096,18 грн.

Відповідно до ч. 8 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5), спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи.

За положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд першої інстанції, належно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до вірного висновку про те, що строк, визначений ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ОСОБА_1 пропустив, поважності причин пропуску строку звернення до суду у скарзі не зазначив, клопотання про поновлення процесуального строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця не подав.

Матеріали справи містять копію скарги ОСОБА_1 , яка надійшла від нього до суду 07.10.2020 року на дії державного виконавця Бучанського МВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Нижник Т.В.Як видно з мотивів скарги, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати ним додаткових витрат на сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №57461457. У скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 24.09.2020 року отримав розрахунок заборгованості зі сплати додаткових витрат на сина, і що така заборгованість складає 9096,18 гривень станом 01.09.2020 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09.10.2020 року скаргу ОСОБА_1 , яка надійшла від нього до суду 07.10.2020 року, повернута йому без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України. Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав рекомендованим листом 22.10.2020 року.

В даній скарзі ОСОБА_1 оскаржує ті самі дії державного виконавця і ту саму суму заборгованості по сплаті ним додаткових витрат на сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №57461457 в розмірі 9096,18 гривень станом 01.09.2020 року.

Зазначене дає підстави для висновку, що складені державним виконавцем розрахунки заборгованості сплати ним додаткових витрат на сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №57461457 в розмірі 9096,18 гривень станом 01.09.2020 року, з якими не погоджується ОСОБА_1 , були йому відомі 24.09.2020 року.

Аргументи апеляційної скарги про те, що строки звернення до суду зі скаргою ОСОБА_1 не порушив, оскільки він оскаржує складену державним виконавцем заборгованість у довідках, які він отримав 05.11.2020 року, не заслуговують на увагу, оскільки визначена державним виконавцем заборгованість розмірі 9096,18 гривень станом 01.09.2020 року, і з якою не погоджується ОСОБА_1 , є ідентичною у розрахунку, який він отримав 24.09.2020 року, і у розрахунку, який він отримав 05.11.2020 року.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2021 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н.М.

Судді: Боймиструк С. В.

Хилевич С. В.