Справа № 638/8315/21
Провадження № 2/638/4478/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2021 командир військовї частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків. В обґрунтування якого вказує, що з 04.04.2017 по 31.12.2019 у військовій частині проходив внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово- господарської діяльності. У військовій частині НОМЕР_1 за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово- господарської діяльності за період 04.04.2017 по 31.12.2019 Північно- східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту було складено акт 234/1/31/4 від 04.02.2020. у звіті зазначено, що в термін до 29.05.2017 не прийнято рішення щодо відшкодування переплат грошового забезпечення на суму 5073,72 грн. за матеріалами попередніх контрольних заходів встановлено, що за вказаною сумою відповідно до наказу командира частини до матеріальної відповідальності був притягнутий ОСОБА_2 , який на момент видання наказу не був військовослужбовцем. Відповідно до наказу про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення встановлено, зокрема, що виплати військовослужбовцям встановлювались на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2008 №637, від 16.12.2019 №647 та від 30.11.2010 №609 за результатами щорічного оцінювання. Проекти вищевказаних наказів погоджувались колишнім начальником фінансово економічної служби капітаном ОСОБА_2 . Про ці факти військова частина дізналась в результаті проведення перевірки 04.02.2020. У зв`язку з чим у позові просить поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідача збитки у сумі 5073,72 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов, просила поновити строк звернення до суду та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що строк звернення до суду поновленню не підлягає, оскільки з аналогічними вимогами військова частина вже зверталась до суду у 2013 році, проте позовна заява була залишена без розгляду.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що відповідно до аудиторського звіту №234/1/31/4 від 04.02.2020 за результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово- господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 04.04.2017 по 31.12.2019 встановлено, зокрема, що у період, який підлягав перевірці заходів щодо виконання в пропозиції, а саме «в термін до 29.05.2017 прийняти рішення щодо відшкодування переплат грошового забезпечення на суму 5073,72 грн» не вживалось.

З наданої копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2011 №794 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення колишнім військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 » вбачається, що відповідно до пункту 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі «у разі звільнення у запас або відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди». У зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України начальника фінансово- економічної служби військової частини НОМЕР_1 підготувати та подати до суду цивільний позов по відношенню до ОСОБА_2 на суму 5073,72 грн.

Аудиторський звіт не може вважатись належним доказом наявності факту порушення під час здійснення фінансово-господарської операції, оскільки це є предметом ревізії, а не аудиту, що не є тотожними поняттями. Так предметом аудиту є господарські процеси і явища, тобто кількісні характеристики стану економічних об`єктів - обсяг ресурсів та продукції, прибуток, фінанси, в той час як предметом ревізії - є ті ж самі процеси і явища, але їх оцінюють з огляду на законність та доцільність, тому ревізія - це документальна перевірка господарських операцій, порівняння фактичних матеріальних запасів та інших цінностей з показниками бухгалтерського обліку, зустрічна перевірка операцій у контрагентів.

Крім того, з наданого позивачем витягу з аудиторського звіту не можливо зробити висновок про наявність вини відповідача ОСОБА_2 , що зумовила завдання шкоди, оскільки не конкретизовано ні період переплат грошового забезпечення на суму 5073,72 грн, не вказано конкретні дії ОСОБА_2 щодо переплат грошового забезпечення. Посилання позивача на встановлення вини відповідача саме цим аудиторським звітом суперечить змісту самого звіту, оскільки в звіті висловлено пропозицію щодо відкшодування переплат грошового забезпечення.

Що стосується наказу №794 від 30.12.2011 «Про результати службового розслідування щодо переплат грошового забезпечення колишнім військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 » слід зазначити наступне.

Відповідно до п 4.1. наказу Міністра Оборони України від 15.03.2004р. №82 «Про затвердження інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ» (чинному на момент проведення розслідування) за результатами службового розслідування складається акт.

Проте, позивачем за результатами службового розслідування складено наказ №794, що суперечить вимогам вказаної інструкції.

Окрім того, навіть, не дивлячись на неправильну назву документу, вказаним наказом не встановлено наявність чи відсутність події з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Також, вказаний наказ, не містить даних, які згідно п. 4.1 Наказу Міністра Оборони України від 15.03.2004р. №82 «Про затвердження інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ» обов`язково мають бути зазначені в акті, а саме: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. Вказаний наказ не відображає суть проведеного розслідування, а лише формально повторює зміст аудиторського звіту.

Отже, суд приходить до висновку, що вказаний наказ не відповідає вимогам щодо допустимості доказів та не може бути прийнятий до уваги під час розгляду справи.

Крім того, позивачем не надано доказів, подання яких є обов`язковим для всебічного розгляду даної справи, зокрема: даних бухгалтерського обліку й інших документів про наявність і розмір прямої дійсної шкоди, первинних бухгалтерських документів, що підтверджують здійснення ОСОБА_2 переплати грошового забезпечення, відсутній висновок бухгалтерської експертизи з визначення розміру завданої шкоди.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином, позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу існування обставин, які входять до предмета доказування.

За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне:

Змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого він звернувся до суду з позовом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених стороною позивача поважних причин її пропуску.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позову з підстав недоведеності порушення прав позивача клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 11,12, 13,19,47,48,51,51, 81, 133, 141, 158,175,263,264, 265 ЦПК, ст. 261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволені позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків відмовити.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2021.

Сторони:

Позивач- Військова частина НОМЕР_1 , , АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: І.В. СЕМІРЯД