справа №176/2855/19
провадження №4-с/176/17/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гаєвської Яни Степанівни, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої вказує, що в жовтні 2021 року після спроби зняти готівку у банкоматі АБ «УКРГАЗБАНКУ» з`ясувала, що вищевказана картка заблокована банком. 27.10.2021 року з інформації автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що відносно неї відкрито виконавче провадження №66851431. Звернувшись до Жовтоводського відділу ДВС за інформацією, державний виконавець Гаєвська Я.С. повідомила, що в її провадженні перебуває виконавчий лист від 30.06.2021 року, виданий Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області по справі №176/2855/19 на підставі якого відкрито виконавче провадження від 16.09.2021 року за №66851431. 20.09.2021 року державним виконавцем Гаєвською Я.С. та 27.10.2021 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника. Крім того, 22.09.2021 року державним виконавцем Гаєвською Я. С. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена на адресу ДП «СхідГЗК» для виконання та вже відраховується 20% її розміру заробітної плати. Скаржниця вважає, що накладення арешту на рахунок, який використовується для надходження та отримання заробітної плати суперечить положенням ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

На думку скаржника, накладення арешту на рахунки, які призначені для виплати пенсії, заробітної плати грубо порушує конституційні права громадян у частині щодо своєчасного отримання винагороди за працю та вільного розпорядження своїм майном. Окрім того, як зазначає скаржник у своїй скарзі не підлягають арешту в порядку, встановленому Законом «Про виконавче провадження» кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, а рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати є саме такими рахунками і виокремлення таких рахунків належить до повноважень державної виконавчої служби. Арешт рахунку позбавляє її джерел до існування та порушує її право на належне отримання заробітної плати, що змусило звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за вищезазначеною скаргою та її призначено до розгляду .

Державний виконавець Гаєвська Я.С. та інші учасники виконавчого провадження у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Скаржниця ОСОБА_1 у своїй заяві просила розглянути справу у її відсутність.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги, оскільки строк розгляду даної категорії справи обмежений, окрім того, діючими нормами ст. 450 ЦПК України неявка осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом із відповіді державного виконавця Яни Гаєвської, Тисарук М.І. та матеріалів цивільної справи, встановлено, що у Жовтоводському відділі державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебуває ВП №66851431 з виконання виконавчого листа № 176/2855/19 від 30.06.2021 року про визначення ОСОБА_2 порядку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.09.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до ст.. ст.. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки боржник, у наданий йому строк для самостійного виконання рішення суду його не виконав, державним виконавцем на підставі ст.. ст.. 28, 41 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З моменту початку виконання рішення, боржником останнє добровільно не виконується , ніяких пояснень чи заяв від боржника, про неможливість з`явитися у зазначений в рішенні час, до Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходило.

16.09.2021 року згідно з графіком побачень з дитиною, виходом державного виконавця, було встановлено що за даною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , вдома нікого не було, без поважних причин боржник не виконав рішення суду, про що був складений акт державного виконавця у присутності стягувача та практичного психолога, методиста КЗ «Жовтоводський фаховий педагогічний коледж» - ОСОБА_4 .

20.09.2021 року державним виконавцем на підставі ч. 3 ст. 64 Закону України про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу на користь держави, за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 1700 грн.

18.09.2021 року згідно графіку побачень з дитиною, виходом державного виконавця, було встановлено що за даною адресою, а саме: АДРЕСА_1 , світло у квартирі було ввімкнене, однак двері ніхто не відчинив, у дверях квартири залишено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2021 року та складено акт державного виконавця про невиконання рішення суду.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

20.09.2021 року державним виконавцем на підставі ч. 3 ст.64 Закону України про виконавче провадження винесено постанову про накладення штрафу на користь держави, за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 3400 грн. (а.с.15-17).

Для забезпечення належного виконання рішення, відповідно до ст.. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 20.09.2021 року винесена постанова про арешт коштів боржника, в межах суми звернення стягнення в розмірі 17369,02 грн. (а.с. 7). 22.09.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.8).

27.10.2021 року державним виконавцем було винесено ще одну постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення в розмірі 24028, 39 грн. (а.с.6)

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Відповідно до статті 56 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 03 лютого 2021 року по справі № 756/1927/16-ц.

Як достовірно встановлено судом, постановами державного виконавця Жовтоводського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гаєвською Яною Степанівною від 20.09.2021 року та 27.10.2021 року при примусовому виконанні виконавчого листа №176/2855/19, виданого 30.06.2021 року, накладено арешт на грошові кошти , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 . Тобто номера рахунків у даних постановах державного виконавця не конкретизовано. Однак зі змісту постанов державного виконавця про арешт коштів боржника, вбачається, що державним виконавцем визначено банківським установам порядок її виконання із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

Відповідно до довідки АБ «УКРГАЗБАНК» за вих. №5-190/03/378/21 від 27.10. 2021 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточний картковий рахунок з використанням електронного платіжного засобу в Гривні № 3121.100101.980/ НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК». Даний рахунок відкрито для отримання заробітної плати.

Однак, ОСОБА_1 у своїй скарзі просить скасувати вищезазначені постанови державного виконавця про накладення арешту на рахунки в частині накладення арешту на зовсім інший розрахунковий рахунок, а саме № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) при чому не зазначаючи, яким банком відкрито даний рахунок.

Незважаючи на це, суд наголошує, що нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок визначити статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, покладено саме на банківські установи, а тому, оскільки банком виконано оскаржувані постанови державного виконавця, що свідчить про те, що банк також не визнав рахунки ОСОБА_1 та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, усі заблоковані банком рахунки ОСОБА_1 де містяться кошти, на які державним виконавцем накладено арешт в рамках примусового виконання виконавчого листа №176/2855/19 за виконавчим провадженням №66851431- не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на те, що арешт державним виконавцем накладається не на рахунки боржника, а на грошові кошти, які містяться на рахунках.

Оскільки кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (заробітна плата), та набули статусу вкладу, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для скасування оскаржуваних постанов державного виконавця.

Стосовно посилань скаржника ОСОБА_1 на порушення її права на отримання заробітної плати у зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Так, статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, а заробітна плата за її бажанням, може бути отримана нею готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний нею рахунок (адресу), а тому у даному випадку не порушується її право на отримання заробітної плати.

Доводи скаржника щодо того, що внаслідок зняття арешту з грошових коштів не буде створено перешкод для подальшого виконання судового рішення, оскільки державним виконавцем звернено стягнення на її заробітну плату у розмірі 20 % до повного погашення заборгованості судом не приймаються до уваги, оскільки сам по собі факт звернення стягнення на заробітну плату боржника не підтверджує наявності підстав для зняття арешту з грошових коштів на її рахунку у банківській установі.

Враховуючи викладене вище, а також те, що як встановлено судом, відсутні законні підстави для зняття арешту з грошових коштів на рахунку ОСОБА_1 у задоволенні її скарги про скасування постанов державного виконавця про арешт коштів боржника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гаєвської Яни Степанівни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА