Ухвала

21 січня 2021 року

м. Київ

справа № 607/11728/17

провадження № 61-19672ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександри Сидорівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро», про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-технічної документації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія (далі - ДП «ЦДЗК» Тернопільська регіональна філія), Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро» (далі - КП «Земельно-кадастрове бюро»), про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрованого в реєстрі за №4364, та про визнання недійсним витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2016 року за № 13288710 на земельну ділянку площею 0,0414 га, кадастровий номер :12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_2 та проектно -технічної документації земельної ділянки площею 0,0414 га, кадастровий номер :12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що 19 червня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір дарування серії АЕК № 879157 21/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., зареєстрований в реєстрі за № 2871, відповідно до якого ОСОБА_3 передав йому безоплатно у власність 21/50 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема: цегляний житловий будинок загальною площею 39,05 кв. м, надвірні будівлі - дерев`яна вбиральня, огорожа, які належали ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Тернопільської нотаріальною конторою 04 лютого 1999 року, зареєстрованого Тернопільським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 лютого 1999 року за № 830.

Цього ж дня між ними було укладено договір дарування АЕК № 879156 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., зареєстрований в реєстрі за № 2868, відповідно до якого ОСОБА_3 передав йому безоплатно у власність 0,0228 га з належної ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР № 017671, виданого Тернопільською міською радою 17 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1836.

23 жовтня 2002 року ним отримано державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 № 6658812, виданий Тернопільською міською радою народних депутатів на підставі договору дарування.

13 липня 2017 року під час звернення до КП «Земельно-кадастрове бюро» із заявою стосовно виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі стало відомо, що ОСОБА_3 без врахування того, що він у 2002 році частину земельної ділянки із загальної площі 414 кв. м - площею 228 кв. м подарував йому, безпідставно у 2009 році цю ж земельну ділянку площею 228 кв. м, разом із іншою частиною площі 186 кв. м подарував ОСОБА_2 , яка 11 лютого 2016 року у Тернопільському міському управлінні юстиції зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0414 га за № 13288710 із кадастровим номером :12:010:0059.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 будучи законним власником земельної ділянки, позбавлений права належним чином використовувати її та розпоряджатись нею, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 грн судового збору.

Визнаючи недійсним у повному обсязі договір дарування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що спірним договором порушені права та охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки; ОСОБА_3 не мав права на безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0186 га, яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0228 га з належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364 лише в частині дарування 0,0228 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що хоча договір дарування дійсно порушує права позивача, проте після дарування ОСОБА_1 0,0228 га ОСОБА_3 мав право на безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0186 га, яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_1 , з належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0414 га.

У грудні 2020 року засобами поштового зв`язку приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С. подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати в частині визнання недійсним договору дарування та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 14 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

У касаційній скарзі заявником викладено клопотання про зупинення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки не підлягає примусовому виконанню, то клопотання про зупинення виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро», про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-технічної документації земельної ділянки, за касаційною скаргою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександри Сидорівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.

Витребувати з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 607/11728/17.

В задоволенні клопотання приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександри Сидорівни про зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик