МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/37/20
Провадження № 22-ц/812/1888/21
У Х В А Л А

17 листопада 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання

за участі представників відповідача Кізік А.М., ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання представника скаржниці ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення судово- психологічної експертизи у цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Мельничук О.В. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення способу участі відповідача у вихованні дітей та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради № 580 від 13 грудня 2019 року «Про встановлення порядку побачення громадянина ОСОБА_5 з малолітніми дітьми».

11 березня 2020 року позивачка подала заяву про зміну предмету позову та просила визначити наступні способи участі ОСОБА_5 у вихованні синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перша та третя п`ятниці місяця 10:00 до 18:00 годин; друга та четверта субота місяця з 11:00 до 19:00 годин на території м. Первомайськ Миколаївської області, крім періоду оздоровлення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що 13 грудня 2019 року виконавчим комітетом Первомайської міської ради було винесене рішення № 580 «Про встановлення порядку побачення громадянина ОСОБА_5 з малолітніми дітьми», яке вона отримала 17.12.2019.

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_5 встановлено порядок побачення з малолітніми синами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16.00 до 20.00 та щосуботи з 10.00 по 20.00 за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 .

З вказаним рішенням позивачка категорично не згодна оскільки, під час вирішення питання про встановлення порядку побачення батька з дітьми повинні бути належним чином враховані інтереси дітей та встановлені всі обставини справи, чого не було здійснено управлінням у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області.

В порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» та ст. 159 СК України жодного висновку управлінням у справах дітей Первомайської міської ради зроблено не було, а саме: висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей, висновок про стан здоров`я заявника, акту перевірки умов проживання, тощо. Не було і запрошено ОСОБА_4 до бесіди, де б вона змогла пояснити всі обставини справи, щодо можливих побачень з відповідачем.

Також управлінням у справах дітей Первомайської міської ради не було направлено відповідних запитів до правоохоронних органів, щодо наявності чи відсутності факту насильства відносно позивачки, оскільки вона дуже часто викликала поліцію до свого будинку в зв`язку з влаштування скандалів в її будинку ОСОБА_5

29 листопада 2019 року при розгляді заяви ОСОБА_5 на комісії з питань захисту прав дитини не було звернуто уваги на зауваження матері ОСОБА_4 , щодо наявності деяких проблем зі здоров`ям у дітей, те що діти є ще малими, потребують спеціального харчування, а також, щоб побачення дітей з батьком проходили в присутності матері або інших родичів дітей.

06 грудня 2019 року представником позивача до служби у справах дітей було подано заяву, щодо перегляду пропозиції про встановлення порядку побачення ОСОБА_5 в зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме аморальної поведінки батька дітей ОСОБА_5 , що підтверджується відео в мережі інтернет.

Однак вказана заява так і не була розглянута і не прийнята до уваги при винесені рішення «про встановлення порядку побачення гр. ОСОБА_5 з малолітніми дітьми» та до теперішнього часу відповіді на вказану заяву не отримано.

Враховуючи викладене рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради від 13.12.2019 № 580 «Про встановлення порядку побачення громадянина ОСОБА_5 з малолітніми дітьми» було прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства України.

Посилаючись на викладене просила задовольнити позов.

31 січня 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди йому у спілкуванні з синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб його участі у спілкуванні з синами, а саме надавши побачення: щоп`ятниці з 10:00 до 20:00 годин з правом ночівлі та щосуботи з 10:00 до 20:00 годин за місцем проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 без присутності матері та сторонніх осіб, а також надати можливість безперешкодно відвідувати дітей в день їх народження та святкові дні.

Позов мотивовано, тим що з листопада 2011 року до 03.08.2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народились сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які залишились проживати з матір`ю. З цього періоду ОСОБА_5 не має можливості бачитись з дітьми, приймати участь у їх виховання, турбуватись про них.

Рішенням виконкому Первомайської міської ради від 13.12.2019 року за №580 було визначено порядок участі ОСОБА_5 у вихованні синів. Однак, ОСОБА_4 , в супереч вказаного рішення, чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дітьми, що підтверджено актами від 21.12.2019 року, 28.12.2019 року, 03.01.2020 року, 04.01.2020 року, 20.01.2020 року, 11.01.2020 року.

Згідно психологічного висновку за результатами консультацій та діагностики практичного психолога ОСОБА_12 діти дуже прив`язані до батька. Останній забезпечений житлом, позитивно характеризується за місцем проживання, а так як між ним і матір`ю дітей склались неприязні стосунки, то щоб позбавити дітей травмуючи факторів, зустрічатись з ними батькові потрібно у відсутність матері.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року позови задоволені частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_5 у спілкуванні з синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 20 години за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_5 у спілкуванні з дітьми.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а апеляційну скаргу ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково, а саме в частині вимог ОСОБА_5 про визначення способів участі у вихованні дітей змінено та доповнено правом останнього на побачення з дітьми у день їх народження 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 08 липня 2021року касаційна скарга ОСОБА_14 була залишена без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2021 року залишені без змін.

Не погоджуючись із рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_2 , яка не брала участі у розгляді справи, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та визначити наступні способи участі відповідача у вихованні синів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 : перша та третя п`ятниці місяця 10.00 до 18.00 год.; друга та четверта субота місяця з 11.00 до 19.00 год. на території м. Первомайськ, Миколаївської області, крім періоду оздоровлення.

Від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, вважає, що ОСОБА_2 взагалі не має права на апеляційне оскарження рішення суду, так як її права даним рішенням не порушені.

20 жовтня 2021р. на адресу апеляційного суду надійшла заява відповідача, підписана його представником ОСОБА_17 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

19 жовтня 2021р. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника скаржниці про призначення у справі судово-психологічної експертизи, на вирішення якої просить поставити наступні питання:

1) Яке ставлення малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до батьків: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , до бабусі ОСОБА_2 , чи є у них прихильність до одного з них?

2) Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості обох батьків малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей?

3) Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного із батьків на психологічний стан та розвиток дітей?

4) Чи має залежність оцінка сімейної ситуації дітьми від впливу з боку батьків та інших дорослих?

5)Як зустрічі батька з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_4 , бабусі - ОСОБА_2 можуть вплинути на психологічний стан дітей, і урахуванням того, що з серпня 2019 року діти не бачились з батьком.

6)Який психологічно доцільний порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей?

7)Який проміжок часу найбільш сприятливий для зустрічей батька ОСОБА_7 з малолітніми дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням їх вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей?

8) Чи є доцільним в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлення такого графіку зустрічей з батьком у відсутності матері: щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 20 години за місцем проживання батька?

В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти призначення у справі судово-психологічної експертизи.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі телефонограмами та надісланням повідомлення на електронну адресу. При цьому колегія суддів враховує також те, що згідно ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Розглянувши клопотання про призначення експертизи та вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Отже, висновок експерта є доказом у справі.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Сукупний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що висновок експертизи, як доказ у справі, який може мати значення для вирішення спору по суті між сторонами в межах заявлених позовних вимог у справі, може бути надано суду стороною чи іншим учасником справи, або експертиза може бути призначена за їх клопотанням судом.

Частиною першою статті 42 ЦПК України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Перелік учасників справи позовного провадження є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, з аналізу змісту вказаних норм можна дійти висновку, що клопотання про призначення експертизи з метою надання доказу для вирішення справи по суті на стадії апеляційного провадження може бути подане учасником справи, тобто сторонами та третіми особами, які були залучені до участі у справі в суді першої інстанції до ухвалення рішення, з урахуванням положень ч.3 ст. 367 ЦПК України, тобто коли учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини третьої статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

ОСОБА_2 є особою, яка не брала участі у справі і яка внаслідок відкриття за її апеляційною скаргою апеляційного провадження користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи, однак у розумінні статті 42 ЦПК України не є учасником справи, оскільки не є стороною чи третьою особою у цій справі.

Тлумачення положення частини третьої статті 352 ЦПК України дає можливість дійти висновку про те, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи, але закон не наділяє таку особу правовим статусом учасника справи, порядок залучення якого до участі у справі визначається положеннями статей 42, 48, 50, 51, 175, пункту 4 частини другої ст. 197 ЦПК України.

Гарантії дотримання доступу до правосуддя особи, яка не брала участь у справі, але яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, забезпечені ст. 352 ЦПК України, а саме правом такої особи оскаржувати у апеляційному і касаційному порядку судові рішення, у яких така особа не брала участі і у разі доведення цих обставин визначені правові наслідки для апеляційного чи касаційного перегляду - це скасування судового рішення.

Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020р. у справі № 2018/2-3638/11.

Спір між учасниками справи був розглянутий судом першої інстанції з ухваленням рішення у справі, яке було переглянуте в апеляційному та касаційному порядку.

Перегляд рішення апеляційним судом за апеляційною скаргою особою, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має на меті не повторний апеляційний перегляд рішення між сторонами у даній справі з метою вирішення спору між ними, тобто не вирішення спору між сторонами по суті заявлених вимог, який уже був вирішений судами, а визначення того, чи вирішено цим судовим актом питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків цієї особи та чи порушує дане рішення її права, свободи та інтереси і у разі доведення цих обставин правовим наслідком апеляційного перегляду буде скасування судового рішення.

Враховуючи межі перегляду рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 , користуючись своїми процесуальними правами, має право надавати докази тільки на підтвердження того, чи порушуються ухваленим судом рішення її права та інтереси, а не докази, які мають значення для вирішення спору між іншими учасниками справи в межах заявлених позовних вимог у даній справі, які дані учасники справи могли надати суду, але не скористалися своїм правом.

Натомість аналіз питань, зазначених в клопотанні про призначення судово-психологічної експертизи, свідчить про те, що фактично вони направлені на встановлення ставлення та прихильності дітей до кожного з батьків, а також того, як особливості виховної поведінки батьків впливають на психічний та емоційний розвиток дітей, чи доцільні зустрічі батька без присутності матері та бабусі та того який проміжок часу найбільш сприятливий для зустрічей батька з дітьми, тощо, а не скаржниці.

За такого, клопотання представника ОСОБА_2 , яка не є у розумінні статті 42 ЦПК України учасником справи, враховуючи межі перегляду рішення суду першої інстанції, про призначення у справі судово-психологічної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 42, 76, 81, 103, 368, 381 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання представника скаржниці ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення у справі судово- психологічної експертизи відмовити.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2021 року