ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9521/21 Справа № 210/4639/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4639/16

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі Житлово-Будівельний кооператив «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року, яка постановлена суддею Березюк М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 та, посилаючись на фальшування протоколу зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Восток-34» (надалі - ЖБК «Восток-24») від 10.11.2012 року, з ціллю привласнення повноважень ОСОБА_5 , просила суд: визнати протиправними дії ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року та визнати недійсним та скасувати рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлене протоколом від 10.11.2012 року.

08.11.2017 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позов, пред`явивши вимоги до ОСОБА_5 , а також залучила до участі у справі в якості третіх осіб Виконавчий комітет Криворізької міської ради та ЖБК «Восток-24».

В обґрунтування уточнених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що фальшування вказаного протоколу особами, які його сфальшували та використання привласнених повноважень ОСОБА_5 , якого вона вважає «самозваним» головою правління, порушено її права, як власника та члена ЖБК «Восток-24», що спричиняє їй моральні та фізичні страждання

Просила суд: визнати протиправними дії ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року та визнати недійсним та скасувати рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлене протоколом від 10.11.2012 року; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 32 000,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 10 300,00 грн. - витрати на правову допомогу (т. 1 а.с. 172).

16.04.2018 року ОСОБА_1 уточнила свій позов, доповнивши коло відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому збільшила розмір моральної шкоди до 64000 грн., яку обґрунтовувала порушенням її прав, як члена ЖБК «Восток-24» (т. 2 а.с. 11-13).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2018 року уточнена позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

28.01.2021 року, у зв`язку з задоволенням самовідводів суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розпорядженням голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 79 від 31.12.2020 року, вказана справа передана до Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу розподілу від 28.01.2021 року справа передана до провадження судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. (т. 3 а.с. 51) та ухвалою від 01.02.2021 року прийнята до провадження та розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (т. 3 а.с. 52).

19.04.2021 року позивачка ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, в якій, посилаючись на позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах та з метою усунення підстав для відмови у позові у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача (т. 3 а.с. 64), залучила до участі у справі в якості відповідача ЖБК «Восток-24».

Просила суд: визнати протиправними дії ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року на користь ОСОБА_5 та визнати недійсним та скасувати рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлене протоколом від 10.11.2012 року; визнати нікчемними повноваження ОСОБА_5 , як голови та заступника голови ЖБК «Восток-24»; стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду у розмірі 32 000,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 10 300,00 грн., за витрати на правову допомогу; у разі скасування державної реєстрації ЖБК «Восток-24» до винесення рішення по цій справі всі вимоги по матеріальній та моральній шкоді стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ЖБК «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Криворізької міської ради, про визнання дій ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року на користь ОСОБА_5 протиправними, визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», яке оформлено протоколом від 10.11.2012 року та його скасування, визнання нікчемними (незаконними) повноваження ОСОБА_5 , як голови ЖБК «Восток-24» та заступника голови ЖБК «Восток-24», стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Повідомлено позивачці, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду Дніпропетровської області.

Роз`яснено, що у зв`язку з закриттям провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправомірність висновків суду про те, що ОСОБА_1 є членом ЖБК «Восток-24», а тому цей спір є корпоративним. Навпаки, позивачка ОСОБА_1 неодноразово вказувала на те, що вона ніколи не вступала до членів ЖБК «Восток-24», а є власницею квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вважає, що відповідачами порушуються її права, як власника квартири, оскільки ЖБК «Восток-24» незаконно керує її майном, як співвласника будинку, без згоди співвласників будинку, постійно вимагаючи з неї та інших людей кошти.

Наводить, як приклад, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року у справі №904/2215/21, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року у справі №904/1697/21 та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у справі №210/388/21, у яких ОСОБА_1 виступала у якості позивача та суд дійшов висновку, що заявлені нею позовні вимоги не стосуються корпоративних правовідносин.

Також, зазначає, що суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. незаконно закрила провадження у справі, не бажаючи розглядати справу з її представниками, адже, до цього, вказана суддя задовольнила заяви про свій відвід у аналогічних справах та заявила самовідвід по двом справам, де учасником справи є представник позивачки ОСОБА_6 , тобто вона підлягала самовідводу або ж відводу й у цій справі.

У відзивах та письмових поясненнях на апеляційну скаргу, до яких додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачі ЖБК «Восток-24», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та представник третьої особи Виконавчого комітету Криворізької міської ради, зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву і письмових пояснень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які вважаються достовірними в силу ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (т. 4 а.с. 19-22), ЖБК «Восток-24» є обслуговуючим кооперативом, зареєстрованим 23.07.1971 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців внесено запис від 30.05.2005 року.

Згідно списку власників квартир в ЖБК «Восток-24», станом на 10.11.2012 року, та списку членів ЖБК «Восток-24», станом на 10.11.2012 року, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 та членом ЖБК «Восток-24» (т. 1 а.с. 239-248).

Факт членства ОСОБА_1 в ЖБК «Восток-24» підтверджується постановою Верховного Суду від 04.02.2021 року у справі № 210/3757/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи ЖБК «Восток-24», ОСОБА_6 , про визнання недійсним рішення зборів членів кооперативу, в якому суд встановив, що ОСОБА_1 зверталася до суду саме як член ЖБК «Восток-24», оскаржуючи протокол загальних зборів членів кооперативу від 26.05.2016 року, а тому констатував, що даний позов ОСОБА_1 фактично є спором між нею, як учасником юридичної особи (членом кооперативу), та цією юридичною особою ЖБК «Восток-24» та пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, а тому такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду (т. 3 а.с. 85-89).

Факт членства ОСОБА_1 в ЖБК «Восток-24», станом на 10.11.2012 року (дата прийняття оскаржуваного рішення членів ЖБК), узгоджується з положеннями статуту ЖБК 1971 року (т. 3 а.с. 213-219), п. 1.6 статуту ЖБК «Восток-24» 2011 року та 2016 року (т. 1 а.с. 43-44, 221-222).

Позивачка ОСОБА_1 , в даному позові, заявляє перед судом вимоги про визнання протиправними дій ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року та визнання недійсним і скасування рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», оформлено протоколом від 10.11.2012 року; про визнання нікчемними повноваження ОСОБА_5 , як голови та заступника голови ЖБК «Восток-24»; про стягнення моральної та матеріальної шкоди, пред`являє вказані вимоги до юридичної особи ЖБК «Восток-24», ОСОБА_5 , як заступника керівника вказаної юридичної особи та особи, яка обиралася головою правління ЖБК згідно оскаржуваного протоколу, до ОСОБА_4 , як особи, яка на момент складення оскаржуваного протоколу являлася головою правління ЖБК «Восток-24» та повноваження якої згідно оскаржуваного протоколу припинялися, а також до ОСОБА_3 , як члена вказаного кооперативу, та ОСОБА_2 , як до голови зборів членів ЖБК «Восток-24», яка підписувала протокол, який є предметом спору.

Підставами для визнання недійсним рішення зборів членів ЖБК, що оформлене протоколом від 10.11.2012 року, позивачка ОСОБА_1 в позові вказує те, що вказані рішення були прийняті з численними порушеннями вимог Закону України «Про кооперацію» та Статуту ЖБК в частині дотримання порядку скликання і проведення зборів, прийняття рішень та їх оприлюдення. Зокрема зазначає, що правління ЖБК «Восток-24» загальними зборами ніколи не обиралося у визначений законом спосіб, протоколи загальних зборів про обрання правління не оприлюднювалися, як і сам оскаржуваний протокол. Крім цього, вказувала, що ОСОБА_2 ніколи не була членом ЖБК, а тому не могла входити до правління, делегування їй повноважень ОСОБА_3 позивачка не визнає, та вважає вказані обставини такими, що свідчать про сфальшованість оскарженого рішення та не відповідність вимогам спеціального законодавства та статуту ЖБК «Восток-24». Крім цього, позивачка заперечує членство ОСОБА_4 в ЖБК «Восток-24», що також вважає обставиною, яка свідчить про фальшування протоколу, який прийнято за її участі. Фальшування протоколів, привласнення вказаними особами повноважень членів правління ЖБК «Восток-24», позивачка вважала перешкодою у реалізації її права на припинення кооперативу ЖБК «Восток-24», як фіктивної, мертвої (віртуальної) юридичної особи з «ознаками фейковості». Зазначає, що існування ЖБК «Восток-24» перешкоджає в створенні ОСББ, що завдає їй моральної шкоди.

В ході підготовчого судового засідання ОСОБА_1 підтвердила, що вона була присутня на зборах членів ЖБК «Восток-24» 10.11.2012 року, як член ЖБК «Восток-24», та повідомила, що на вказаних зборах члени ЖБК вирішували питання саме припинення повноважень ОСОБА_4 , як голови правління ЖБК, та призначення ОСОБА_5 , як вказувала ОСОБА_1 , через неналежне виконання ОСОБА_4 своїх обов`язків.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що цей спір виник із корпоративних відносин, а тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивачки з позовом установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 19 ЦПК України у чинній редакції.

З 28 березня 2014 року часу внесення змін до пункту 4 частини першої

статті 12 ГПК України у редакції підпункту 1 пункту 3 Закону України

від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», який набрав чинності 28 березня 2014 року, процесуальний закон відніс до юрисдикції господарського суду розгляд справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою, яка не є господарським товариством (фермерське господарство, кооператив, приватне, колективне підприємство тощо), та її учасниками (засновниками, членами), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Стаття 12 ГПК України у редакції, чинній на час пред`явлення позову, як і

стаття 20 цього Кодексу у чинній редакції, визначають перелік справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно господарським судам підвідомчі справи, що виникають із корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

У справі, що переглядається, позивачка заявила позовні вимоги про визнання протиправними дій ОСОБА_2 по фальшуванню протоколу від 10.11.2012 року та визнання недійсним і скасування рішення зборів членів ЖБК «Восток-24», оформлено протоколом від 10.11.2012 року; про визнання нікчемними повноважень ОСОБА_5 , як голови та заступника голови ЖБК «Восток-24»; про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Законодавство про кооперацію ґрунтується на нормах Конституції України і ЦК України, Закону України «Про кооперацію», інших нормативно-правових актах з питань кооперації (стаття 5 Закону України «Про кооперацію» (далі Закон № 1087-IV).

Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог ГК України, інших законодавчих актів (стаття 94 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 2 Закону № 1087-IV обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворений шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою здійснення ними господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20% від загального обороту кооперативу.

Відповідно до статті 1 Закону №1087-IV кооперація система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Стаття 3 цього Закону метою кооперації визначає задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану (статті 6 цього Закону).

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

У статті 8 Закону № 1087-IV передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У статті 12 указаного Закону перераховано основні права члена кооперативу, серед яких: участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб.

Відповідно до статті 15 Закону № 1087-IV вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

У статті 16 цього Закону вказано, що виконавчим органом кооперативу є правління, очолюване головою, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу.

Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу.

Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.

Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років.

Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу

стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності до підприємств колективної власності. Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо).

Відповідно до статті 94 ГК України господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Відповідний правовий висновок викладений викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19).

Згідно зі статтею 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Можна зробити висновок, що кооперація є одним із різновидів господарської діяльності, здійснюваної у формі кооперативу, правовідносини з питань участі членів кооперативу в управлінні кооперативом та обранні органу управління належать до юрисдикції суду і не є внутрішньою діяльністю кооперативу.

Спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується реалізації прав члена кооперативу на управління кооперативом, тобто корпоративних за змістом правовідносин, а відповідно до пункту 4 статті 12 ГПК України (у редакції на час пред`явлення позову) господарським судам підвідомчі справи, що виникають із корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, у зв`язку з чим він підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 695/2665/16-ц (провадження № 14-105цс20).

Посилання ж в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року у справі №904/2215/21, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 року у справі №904/1697/21 та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у справі №210/388/21, у яких ОСОБА_1 виступала у якості позивача та суд дійшов висновку, що заявлені нею позовні вимоги не стосуються корпоративних правовідносин, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (ч. 7 ст. 82 ЦПК України).

Натомість, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує виключно висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт членства ОСОБА_1 в ЖБК «Восток-24» підтверджується постановою Верховного Суду від 04.02.2021 року у справі № 210/3757/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи ЖБК «Восток-24», ОСОБА_6 , про визнання недійсним рішення зборів членів кооперативу, в якому суд встановив, що ОСОБА_1 зверталася до суду саме як член ЖБК «Восток-24», оскаржуючи протокол загальних зборів членів кооперативу від 26.05.2016 року, а тому констатував, що даний позов ОСОБА_1 фактично є спором між нею, як учасником юридичної особи (членом кооперативу), та цією юридичною особою ЖБК «Восток-24» та пов`язаний із діяльністю й управлінням нею, а тому такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду (т. 3 а.с. 85-89).

Крім того, звертаючись у квітні 2018 року до суду із уточненим позовом, позивачка ОСОБА_1 зазначила про порушення відповідачами її прав, як власниці квартири та члена ЖБК «Восток-24» (т. 2 а.с. 11-13).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про неправомірність висновків суду про те, що ОСОБА_1 є членом ЖБК «Восток-24», колегією суддів відхиляються, з огляду на вищевикладене.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В. незаконно закрила провадження у справі, не бажаючи розглядати справу з представниками позивачки, адже, до цього, вказана суддя задовольнила заяви про свій відвід у аналогічних справах та заявила самовідвід по двом справам, де учасником справи є представник позивачки ОСОБА_6 , тобто вона підлягала самовідводу або ж відводу й у цій справі, колегією суддів не приймаються, оскільки, за положеннями п. 2 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є обставини, коли в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою, а, як слідує з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 , в межах розгляду даної цивільної справи, не заявляла відвід судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М.В.

З урахуванням наведеного та меж перегляду справи судом апеляційної інстанції, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, як тае, що прийнято з дотриманням правил предметної та суб`єктної юрисдикції, а апеляційна скарга ОСОБА_1 залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий:

Судді: