СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/1043/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

26 травня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

ІI. Описова частина

Позивач в липні 2019 року звернувся до суду з позовом та просив визнати громадянина ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

На підтвердження своїх позовних вимог Позивач послався на наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2018.

При цьому, як стверджує Позивач, зареєстрованим у квартирі на момент придбання квартири також значився ОСОБА_2 .

Як зазначає Позивач, ОСОБА_2 відмовляється знятися з реєстрації в квартирі, хоча не є членом сім`ї Позивача і ніколи не отримував згоди на проживання в квартирі. Відтак, як стверджує Позивач, ОСОБА_2 не має жодного права на користування квартирою, оскільки його права як похідні від прав попереднього власника припинилися з відчуженням квартири Позивачу, а тому подальше збереження реєстрації Відповідача в квартирі порушує права Позивачки як власника квартири.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач про слухання справи повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації згідно з вимогами цивільно-процесуального законодавства. У судове засідання з невідомих причин він не з`явився. В справі наявні письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно з якими він проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що квартира належала йому на підставі свідоцтва про право власності від 11.03.1996, а договір дарування квартири, який був укладений 02 березня 2004 року, на ім`я дочки ОСОБА_3 , був підписаний у хворобливому стані, і він не розумів значення своїх дій, укладаючи його. Зазначений договір на сьогодні оскаржується у судовому порядку. Вказана квартира, як зазначає Відповідач є єдиним місцем його проживання, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів у відсутність Сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним і повноправним власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.06.2018.

Судом встановлено, що станом на день розгляду справи у квартирі АДРЕСА_1 з 21 червня 1994 року зареєстрований Відповідач ОСОБА_2 . При цьому зареєстрований він був у вказаній квартирі до переходу права власності на квартиру Позивачу.

Майнові права ОСОБА_2 на спірну квартиру жодними належними доказами не підтверджуються, в той час як договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого ОСОБА_1 набуте право власності на квартиру, є чинним, у встановленому порядку недійсним не визнаний.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні окрім випадків і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином права ОСОБА_2 як члена сім`ї (мешканця) попереднього власника на користування зазначеною квартирою були похідними від прав самого власника. У зв`язку з цим, при зміні власника квартири, припиняється право користування цим майном не тільки самого власника, а і усіх членів його сім`ї.

За таких обставин позов ОСОБА_1 слід вважати обгрунтованим та задовольнити.

Враховуючи задоволення позову, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати (судовий збір) в сумі 768,40 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтею 321 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: