Справа № 629/1781/21
Провадження № 2/629/775/21
17.11.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №629/1781/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лозівська міська об`єднана територіальна громада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Лозівська міська об`єднана територіальна громада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказала, що з 01.02.2005р. квартиронаймачем була її бабуся ОСОБА_3 , відповідно до ордеру на квартиру номер 48 від 01.02.2005 р., яка на підставі договору про найм житлового приміщення за вищевказаною адресою дала згоду чоловіку позивача ОСОБА_2 на тимчасову реєстрацію в квартирі. В спірній квартирі зареєстровано 2 особи позивач та її колишній чоловік - відповідач по справі. Бабуся позивача ОСОБА_3 в 2019 р. померла. ОСОБА_1 зазначила, що 28.01.2015р. заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач зареєстрований в спірній квартирі з 2007 р. і до теперішнього часу з моменту реєстрації квартирі не проживав, особистих речей відповідача в квартирі немає, сусіди не бачили колишнього чоловіка позивача з 2007 року, зазначене підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.04.2016, 18.03.2018 та 20.02.2021 року. Позивач в позові вказала, що комунальні послуги відповідач не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, не приймає участь у спільному побуті, а факт його реєстрації в квартирі створив проблеми їй при оформленні субсидії, у зв`язку з тим, що вона не може надати у відділ довідку про доходи відповідача, ніяких договорів з відповідачем вона не укладала, ніяких обов`язків перед ним немає, перешкод у користування жилим приміщенням відповідачу не створювала. Враховуючи вище вказане, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.
Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам надано час для подання заяв по суті. Відзив відповідачем надано не було.
Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві представник просила вирішити справу на розсуд суду.
Відповідно до статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалась.
Судом було встановлено, що матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.31).
Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та взяла прізвище чоловіка.
ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю вказана ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.30).
Згідно копії свідоцтва про шлюб(а.с.28), ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та взяла прізвище чоловіка.
28.01.2015 р. заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано(а.с.13).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб(а.с.29), ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та взяла прізвище чоловіка.
ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій також зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком(а.с.8). В довідці Чернігівського старостинського округу від 05.04.2021 року №105 також вказано, що ОСОБА_1 є уповноваженим власником (співвласник, наймач).
З 01.02.2005 р. квартиронаймачем вище вказаної квартири була бабуся позивача - ОСОБА_3 , відповідно до ордеру на квартиру номер 48 від 01.02.2005 р.(а.с.6).
На підставі договору про найм житлового приміщення за вищевказаною адресою ОСОБА_3 дала згоду чоловіку позивача ОСОБА_2 на тимчасову реєстрацію в квартирі, що підтверджується копією договору від 09.07.2007 року(а.с.12).
Бабуся позивача ОСОБА_3 в 2019 р. померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть(а.с.7).
Відповідач зареєстрований в спірній квартирі з 2007 р. і до теперішнього часу з моменту реєстрації квартирі не проживав, особистих речей відповідача в квартирі немає, сусіди не бачили колишнього чоловіка позивача з 2007 року, зазначене підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.04.2016, 18.03.2018 та 20.02.2021 року(а.с.9-11).
Позивач в позові вказала, що комунальні послуги відповідач не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, не приймає участь у спільному побуті, а факт його реєстрації в квартирі створив проблеми їй при оформленні субсидії, у зв`язку з тим, що вона не може надати у відділ довідку про доходи відповідача.
Зважаючи на вище вказане, позивач звернулася до суду з позовом.
За приписами ст.ст. 61 72 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем відповідним підприємством, установою, організацією, та наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно за ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст.65 ЖК Української РСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщення.
Відповідно до ч.ч.1, 2ст.106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку.
Дана правова норма кореспондується з ч.ч.1, 2 ст.824 ЦК України, відповідно до яких на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найма жилого приміщення може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть бути усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.
Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про
застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що наявність або відсутність прописки не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, котра там мешкала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).
При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
Згідно актів, відповідач в спірній квартирі з моменту реєстрації не проживав, тобто спільного господарства з наймачем не вів. Членом сім`ї наймача на час розгляду справи відповідач не є, житло не утримує, за комунальні послуги не сплачує.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 4 ст. 71 ЖК Української РСР у випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права, оскільки відповідач не мешкає в квартирі з моменту реєстрації в 2007 році в ній.
Судом встановлено, що понад установлений законом строк відповідач у спірному житлі не мешкає, особистих речей у житлі не має, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.
Такими чином, враховуючи встановлені судом обставини, що свідчать про те, що відповідач не проживає у спірному житлі понад установлений законом строк, та, беручи до уваги те, що відповідач відзиву не надав, третя особа просила вирішити справу не розсуд суду, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.
Питання щодо судових витрат вирішуватися судом не буде, так як позивачем вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат не заявлялася.
На підставі наведеного та ст.ст. 9,64, 71 ЖК Української РСР, керуючись ст.ст.76-81, 259,263-265,268,280-283,354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лозівська міська об`єднана територіальна громада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням-задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Екве, Нігерія, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Інформація про сторони:
Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя Т.О.Каращук