У Х В А Л А

"27" квітня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/7018/21

провадження № 2о/755/351/21

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя дійшов до наступного.

Як убачається із змісту заяви, заявник просить встановити факт народження нею ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини поза межами медичного закладу.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», заяви про встановлення факту належності особі паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом ІV ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 січня 2013 р.№ 9 затверджено Порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я. Цей Порядок визначає процедуру підтвердження медичною консультаційною комісією факту народження жінкою дитини поза закладом охорони здоров`я.

Комісія розглядає питання щодо підтвердження факту народження дитини за письмовою заявою жінки, яка народила дитину, або її чоловіка, родичів, інших осіб, представника служби у справах дітей.

Заявник не пізніше одного тижня з імовірного дня народження дитини поза закладом охорони здоров`я,факт народження якої потребує підтвердження, подає комісії такі документи:

1. письмову заяву ( у довільній формі);

2. паспорт, або інший документ, що посвідчує особу;

3. обмінну карту пологового відділення лікарні за встановленою формою;

4. результати аналізів, ультразвукового дослідження, проведених під час вагітності жінки, яка народила дитину поза закладом охорони здоров`я;

5. копію картки виклику медичної швидкої допомоги за встановленою формою:

6. довідку про генетичну спорідненість між жінкою, яка народила дитину та дитиною;

7. медичну довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про огляд дитини та жінки для підтвердження факту народження дитини;

8. інші документи, які підтверджують надання медичної допомоги жінці у зв`язку з пологами.

Документи,зазначені у пунктах 3-8, подаються заявником у разі їх наявності.

За результатами аналізу вище зазначених документів, комісія не пізніше десяти календарних днів з моменту їх отримання приймає рішення про підтвердження факту народження дитини та складає висновок за встановленою формою.

Після підтвердження факту народження дитини заклад охорони здоров`я,під наглядом якого перебуває дитина, видає на підставі висновку комісії заявникові довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу за формою № 103-1/о, затвердженою МОЗ, яка є підставою для проведення державної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Так, вивчивши матеріали поданої заяви, враховуючи правила підвідомчості справи, керуючись нормами діючого законодавства України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів, суддя дійшов висновку, що встановлення факту, який є предметом розгляду поданої заявником заяви, визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини між заявником та відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

З огляду на вищевикладене, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись статтями19, 20, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, повернути суб`єкту звернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган