РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування 1679,69 грн. майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

11 березня 2020 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

02 лютого 2021 року на адресу суду позивачка подала заяву про відмову від позовної вимоги про стягнення з відповідача на її користь майнової шкоди в розмірі 1679,69 грн.

Позов мотивує тим, що 14 березня 2014 року близько 22.30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на сходовій клітці між першим та другим поверхом у будинку АДРЕСА_1 , під час виникнення конфлікту спричинив їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 397 від 19.03.2014 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно з обвинувальним актом в кримінальному провадженні №80000702 ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року, справа №465/3175/15-к, клопотання захисника Катрича О.В. задоволено. На підставі ст.49 КК України ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000702 від 16.03.2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, закрито у зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Заявлений потерпілою ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду згідно зі ст.129 КПК України та роз`яснено право звернутися із позовом у порядку цивільного судочинства. Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача позивачці також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілої: щоденні- думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення події негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Спричинені тілесні ушкодження дають про себе знати і через шість років та часто проявляються значним болем молочної залози, правої ноги та лівої руки. Внаслідок суспільно-недебезпечних дій ОСОБА_3 , позивачці були заподіяні психологічні страждання, розмір яких вона оцінює в 20000 грн.

Відповідач надав відзив на позов, відповідно до якого позов не визнає, оскільки вважає його безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона покликається. Позивачка внаслідок виявлених у неї судово- медичною експертизою тілесних ушкоджень за медичною допомогою не зверталась, медичних призначень щодо лікування не існує. Судово-медичною експертизою 19 березня 2015 року у ОСОБА_1 виявлено тільки синці. Протягом всього часу він не визнавав своєї вини у нанесенні ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Не визнає позов в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки скандал спричинила позивачка разом з іншими особами біля дверей його квартири без наявних причин, тому він вимушений був викликати працівників міліції. Доказів про те, що вона витрачає життєвий час на лікування вже після наявних подій, позивачка не подала, як не подала доказів про погіршення стану здоров`я у зв`язку з подіями, які мали місце три роки тому. 13 листопада 2014 року Франківський районний суд м.Львова ухвалив відносно нього виправдовувальний вирок, так як обвинувачення і досудове слідство не довело його вини у скоєнні навмисного злочину. Встановив той факт, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 прийшли до його квартири, зчинили галас, кидались до нього та не пускали ввійти в його квартиру, на що збіглись сусіди будинку. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 грудня 2014 року вирок скасовано,але не з підстав, зазначених в апеляційних скаргах потерпілих та прокурора, а у зв`язку з порушенням судом норми кримінально- процесуального законодавства щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. ст.91,314 КПК України.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, додатково пояснила, що вона проживає в будинку АДРЕСА_2 . Відповідач цілодобово включає побутову витяжку, на що вона просила її не включати. 14 березня 2014 року в близько 22 год. 30 хв. вона разом з чоловіком прийшли до входу в квартиру відповідача, щоб з поговорити з відповідачам. На сходовій клітці між першим та другим поверхом між нею відповідачом виник конфлікт, в процесі якого ОСОБА_3 наніс їй удар кулаком у ліву руку. Коли вона зігнулася, відповідач штовхнув позивачку і вона впала по сходах з другого поверху на перший. В результаті падіння отримала легкі тілесні ушкодження, лікувалася вдома. З часу її побиття минуло приблизно 7 років. Після побиття вона приймала заспокійливі ліки та зверталася за допомогою до лікаря. На момент побиття їй було 62 роки. В результаті побиття дуже постраждали ноги, бувають сильні болі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що закриття провадження у справі не є реабілітуючою обставиною.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, додатково пояснив, що протягом 7 років він намагається довести свою невинуватість. 14 березня 2014 року на нього напали двоє чоловіків, в результаті чого вони впали, позивачка схопилася за чоловіка і також впала. В результаті падіння він отримав тілесні ушкодження після даних подій та переїхав.

Представник відповідача позов заперечив, з огляду на те, що обов`язок про відшкодування шкоди покладається на особу відповідно до ступеня вини особи. Оскільки обвинувального вироку не було, то вина відповідача не встановлена. Крім того, стороною позивача не надано доказів завдання моральної шкоди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 14 березня 2014 року о 22 год. 30хв. його та його дружину побив ОСОБА_3 та в процесі побиття відповідач вдарив позивачку під груди, внаслідок чого вона почала задихатись та присіла після чого штовхнув її та вона впала зі сходової пощадки між третім та другим поверхами на площадку першого поверху. Після чого відповідач вдарив свідка ОСОБА_5 по ягодицях і він впав. Відповідач в той момент втік у свою квартиру, а свідок викликав поліцію. В позивачки на ногах позасихала кров та на грудях та лівій руці були синяки. Позивачка спала погано, та її стан був поганий, постійно пила заспокійливі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12 червня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2019 року суддя Мигаль Г.П. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди прийняла до свого провадження та вирішила здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкодив частині позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 1679, 69 грн.закрито, у зв`язку з відмовою позивачки від позовних вимог в цій частині.

Судом встановлено фактичні обставини справи.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року ОСОБА_3 на підставі ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000702 від 16 березня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Заявлений потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди залишено без розгляду та роз`яснено останнім право звернення із позовом у порядку цивільного судочинства./а.с. 3/

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З клопотанням про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого (відповідача у справі) звернувся його захисник. Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечив проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючої підстави.

Крім того, ухвалою встановлено, що згідно з обвинувальним актом кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Потерпілими від вказаного кримінального правопорушення зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивачки про заподіяння її моральної шкоди у зв`язку із спричиненням позивачці легких тілесних ушкоджень відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року та показами свідка ОСОБА_5 .

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, їх тривалість, а також, з урахуванням глибини душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 10000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Суд відхиляє доводи відповідача, про те, що позивачка не надала доказів на підтвердження протиправних дій саме відповідача, спричинення позивачці моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою, оскільки як зазначалося вище, згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, звільняє від доказування в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім цього спричинення позивачці тілесних ушкоджень та моральної шкоди підтверджується показами свідка ОСОБА_7 , які суд оцінює як правдиві та послідовні.

Враховуючи вимоги ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 908 грн. судового збору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 141,258,259,263-265,273,274-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) судових витрат у виді судового збору.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30днів з дня проголошення судового рішення.

Сторони у справі

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 26 травня 2021 року.

Суддя Г.П. Мигаль