Номер провадження: 22-ц/813/4686/21
Номер справи місцевого суду: 513/200/20
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого Цюри Т.В.

суддів Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" на рішення Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулось до Саратського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Банк просив стягнути з боржника заборгованість за договором № 5700/3502-РR про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 04.10.2012 року, яка станом на 21.01.2020 року складає 19256,04 гривень та судові витрати у сумі 2102 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 укладено Договір № 5700/3502- PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки.

Згідно з п. 1.1., п. п. 1.1.1, 1.1.2. Договору, Банк, відкрив Клієнту рахунок за тарифним пакетом "Зарплатний", поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України і надав клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН-конверт до неї. Згодом поточний рахунок позичальника було змінено з рахунку НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 .

30.09.2013 року було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 5700/3502-PR відповідно до п. п. 1.1.4. якого, Банк встановив Клієнту кредит у сумі 10000,00 грн. зі строком дії кредиту (користування ним) на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних та сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних.

Позивач зазначив, що встановлені договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит відповідачем не дотримувались, у зв`язку з чим, станом на 21.02.2020 року виникла заборгованість за договором № 5700/3502-РК від 04.10.2012 року, яка станом на 21.02.2020 року складає - 19256,04 грн., з яких: 9120,22 грн. - основний борг по кредиту; 4795,40 грн. - проценти за користування кредитом; 24,94 грн. - комісія; 1924,31 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 83,21грн. -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 614,81 грн.-3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2693,15 грн.-втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, , в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, , МФО 328845, р/рахунок НОМЕР_3 в Одеському обласному управлінні АТ "Ощадбанк", до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5700/3502-РR від 04 жовтня 2012 року відмовлено повністю.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 2102 грн. та в суді впеляційної інстанції 3153 грн.

У запереченнях на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд рішення Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5700/3502-PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки (а.с. 7).

Згідно з п. 1.1., п. п. 1.1.1, 1.1.2. Договору, Банк відкрив ОСОБА_1 рахунок за тарифним пакетом "Зарплатний", поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України і надав клієнту платіжну картку типу Mastercard Debit Standard та ПІН-конверт до неї. Згодом поточний рахунок позичальника було змінено з рахунку НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 .

30.09.2013 року між АТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 5700/3502-PR про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки від 04 жовтня 2012 року та надання платіжної картки № НОМЕР_5 (а.с. 9-11).

Відповідно до п.п. 1.1.4. зазначеного додаткового договору Банк встановив Клієнту кредит у сумі 10000,00 грн. зі строком дії кредиту (користування ним) на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних та сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що Банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки строк дії кредитної картки сплив у вересні 2016 року, нова картка відповідачем не отримувалась, тобто трирічний строк позовної давності сплив у вересні 2019 року, а Банк звернувся до суду з позовом 11 березня 2020 року.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 526, 1054, 1055 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа (кредитор) довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідно до п. 4.4., 4.6 Договору зі змінами та доповненнями викладеними Додатковим договором №1, передбачено, що Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий термін; звільнення з організації, з якою Банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток; відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на рахунок; розірвання договору, укладеного між Банком та організацією, та ненадання Клієнтом забезпечення виконання зобов`язань, пов`язаних із користуванням Кредитом; відмови від пропозиції Банку, що пов`язана зі зміною процентної ставки за користування кредитом.

Згідно п. 6.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх обов`язків, встановлених Договором, правилами, тарифами та закриття рахунку.

Так, судом встановлено, що починаючи з 30 вересня 2013 року відповідач користувався наданим йому кредитом. Останнє поповнення карткового рахунку відбулося 07 серпня 2014 року та остання транзакція по картковому рахунку була здійснена відповідачем 18.08.2014 року. Після цього жодних поповнень чи інших банківських операцій відповідач по рахунку не здійснював, що підтверджується розрахунком заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 24.02.2020 року за договором № 488562 від 04.10.2012 року, укладеним між позивачем та відповідачем. В розрахунку також зазначено, що термін дії банківської платіжної картки № НОМЕР_6 вересень 2016 р., загальний залишок заборгованості за наданим кредитом складає 19256,04 гривень (а.с. 32-34).

Договір № 5700/3502-РR про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено 04.10.2012 року.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору № 5700/3502- РR від 04.10.2012 р. сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором та в подальшому були укладені додаткові договори до договору №5700/3502- РR про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.

Згідно до Розділу 4 Умов кредитування та п.4.4 Додаткового договору №1 до Договору №5700/3502- РR про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки передбачено, що Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі у разі закінчення строку дії Платіжної картки та не продовження на новий строк та в разі порушення строків сплати платежів за Договором Клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3. Договору, підписанням цього Договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також з Правилами та Тарифами, погоджується вважати положення даних Правил та Тарифів обов`язковими для застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору.

30.09.2013 укладено Додатковий договір 1 до Договору № 5700/3502-РК від 04.10.2012 р., термін дії картки становить три роки, тобто до вересня 2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що АТ "Державний ощадний банк України" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про захист свого порушеного права 11 березня 2020 року (а.с. 52).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що своїм правом на позов Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" скористалось лише у березні 2020 року - після спливу трирічного строку позовної давності.

Згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Апеляційним судом встановлено, що строк дії кредитної картки сплив у вересні 2016 року, нова картка відповідачем не отримувалась, тобто трирічний строк позовної давності сплив у вересні 2019 року, а Банк звернувся до суду з позовом 11 березня 2020 року.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом України у постановах № 6-127цс 14 від 22 жовтня 2014р., № 6-61цс 14 від 18 червня 2014р., яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності.

В поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" посилається на те, що ОСОБА_2 визнав, що отримав у Банку кредит на користувався ним, а повертати заборгованість не мав змоги через матеріальне становище. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 такими діями визнав борг перед Банком, а тому строки позовної давності, заявлені відповідачем, не підлягали застосуванню судом першої інстанції.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не заперечує, що у 2012 році отримав кредитну картку, а також щодо укладення у вересні 2013 додаткового договору №1 до Договору № 5700/3502- PR про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що факт визнання ОСОБА_1 щодо отримання кредиту у Банку та користування ним, не свідчить про те, що позивач мав право нараховувати кредитну заборгованість відповідачу після закінчення строку дії кредитної картки, строк дії якої сторони у справі обумовили 30.09.2013 року після укладення Додаткового договору 1 до Договору № 5700/3502-РК від 04.10.2012 р. терміном дії картки на три роки, тобто до вересня 2016 р.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сплив позовної давності у спорі є підставою для відмови у позові.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 05.11.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А.Гірняк

О.С.Комлева