Справа № 462/6015/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Посікори Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом, який в подальшому уточнював та в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 24154,38 доларів США, з яких: сума дострокового стягнення кредиту 18149,71 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 1930,80 доларів США; відсотки 2922,26 доларів США; пеня 1151,61 доларів США. Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2007 між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 24/166-07К. Згідно з умовами вказаного договору позивач видав відповідачу кредит в сумі 33200 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,75% річних, з датою погашення кредиту 30.10.2027. Відповідно до договору поруки ОСОБА_4 взяла зобов`язання відповідати перед позивачем солідарно з ОСОБА_2 за виконання усіх його зобов`язань перед позивачем в повному обсязі, що виникли з вищезазначеного кредитного договору. Проте ОСОБА_2 свої зобов`язання перед банком не виконує, не сплачує щомісячно проценти та не повертає суму основного боргу. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, в яких позовні вимоги визнав частково, покликаючись на те, що 28.04.2015 позивач надіслав вимогу відповідачу ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на вказану дату становить 21335,58 доларів США. Однак, після надіслання вимоги позивачем донараховано заборгованість за кредитним договором, не зважаючи на те, що надсиланням такої вимоги у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України банк змінив строк кредитування. За цих обставин просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, надав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позов, зазначивши, що відповідачі визнають заборгованість за кредитним договором від 31.10.2007 №24/166-07К у розмірі 21709, 29 доларів США 29, яка складається з тіла кредиту у розмірі 20080,51 доларів США, відсотків у розмірі 1337,81 доларів США та пені у розмірі 290,97 доларів США. Просить позов задовольнити частково.

Відповідачі у судове засідання не з"явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили і суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Судом встановлено, що 31.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 33 200 доларів США під 12,75 % річних на строк до 30.10.2027.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст.554 ЦК України).

31.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким поручитель зобов`язалася перед банком нести солідарну відповідальність за повне та своєчасне виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що сплата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту (додаток № 1), який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення.

Згідно з пунктом 10.3 кредитного договору банк має право вимагати достроково погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов`язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилася, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку, зокрема, у випадку, якщо позичальник порушує термін платежів, що встановлені даним договором.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком, у нього станом на 19.02.2016 виникла заборгованість в розмірі 24 154,38 доларів США, з яких: 18 149,71 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 1 930,80 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 2 922,26 доларів США - заборгованість за процентами; 1 151,61 доларів США - пеня.

28.04.2015 ПАТ «Універсал Банк» надіслало позичальнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_3 письмові вимоги, в яких повідомило, що на 28.04.2015 заборгованість за Кредитним договором становить 21 335,58 доларів США, з яких: 19 436,91 доларів США - строкова сума заборгованості за кредитом; 643,60 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 1 079,65 доларів США - відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами; 175,42 доларів США - підвищені відсотки /пеня/ штраф за порушення виконання зобов`язань за Кредитним договором. На підставі викладеного банк вимагав від позичальника та поручителя негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. У випадку невиконання цих вимог термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вимоги.

Зазначені досудові вимоги позичальник та поручитель отримали 04.05.2015, однак не виконали їх.

Таким чином, пред`явивши вимоги про дострокове погашення заборгованості, ПАТ «Універсал Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов`язання.

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм, які викладені в Постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

З урахуванням зазначених вище норм права, висновків Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що надіславши відповідачам вимоги про негайну сплату прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань, цим же банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим ПАТ «Універсал Банк» після 04.07.2015 не мав правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом та пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що до сплати слід визначити суму заборгованості за кредитним договором станом 04.07.2015, що становить 21709,29 доларів США, яка складається з тіла кредиту у розмірі 20080,51 доларів США, відсотків у розмірі 1337,81 доларів США та пені у розмірі 290,97 доларів США

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості в розмірі 21709,29 доларів США.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 21709 (двадцять одна тисяча сімсот дев`ять) доларів США 29 центів заборгованості за кредитним договором від 31.10.2007 №24/166-07К.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1642 грн. 05 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 1642 грн. 05 коп. судового збору.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса знаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 22.01.2021.

Суддя: