Провадження № 88-ц/811/12/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Мартиневича О.А. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року у справі за позовом Організації торговельно- виробничих процесів ТзОВ «Ярмарх» до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2014 року позов ОТВП у формі ТОВ «Ярмарх» задоволено. Поновлено ОТВП у формі ТОВ «Ярмарх» строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Визнано договір купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року, укладений між ОТВП у формі ТОВ «Ярмарх» та ОСОБА_4 , недійсним.

Зареєстровано право власності на будівлю магазину на АДРЕСА_1 , загальною площею 1041,9 кв. м, за ОТВП у формі ТОВ «Ярмарх».

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року скасовано рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2014 року, у задоволенні позову ОТВП у формі ТОВ «Ярмарх» відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Мартиневич О.А. звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року у справі за позовом Організації торговельно- виробничих процесів ТзОВ «Ярмарх» до ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

В заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зазначає, що як вбачається з мотивувальної частини рішення від 02 червня 2014 року, колегія суддів Апеляційного суду Львівської області при його ухваленні виходила з наступного: «Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року у справі №2-4034/2005 Галицького районного суду міста Львова встановлено обставини, які, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема: про те, що 04 листопада 1999 року ОСОБА_7 уклала з позивачем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобов`язання/, відповідно до якого продавець продала покупцю приміщення майнового комплексу (магазин) за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ТзОВ «Ярмарх», про те, що ОСОБА_7 як директор ТзОВ «Ярмарх», мала право на укладення спірного договору і діяти від імені ТзОВ «Ярмарх», про те, що сторони досягнули згоди з усіх істотних умов угоди, в тому числі щодо вартості приміщення 100000 доларів США, проведення оплати на момент укладення договору оплачено 60000 доларів США, решта частковими платежами, які будуть оформлятись відповідними документами (розписками), право власності переходить після повної оплати і юридичного оформлення, термін дії договору до моменту повної оплати магазину, про те, що позивач ОСОБА_4 на момент укладення договору оплатив 60000 доларів США, а відповідно до розписок ОСОБА_7 отримала від позивача ще 33890 доларів США, про те, що ОСОБА_7 до дня своєї смерті отримала від позивача ОСОБА_4 93890 доларів США та товаро-матеріальних цінностей на загальну суму 6110 доларів США, а відтак це свідчить про виконання позивачем договірних зобов`язань в повному обсязі, а також про те, що підпис на спірному договорі та на розписках про отримання грошей вчинені ОСОБА_7 .

Таким чином, обставини укладення спірного договору, проведення оплати по цьому договору та переходу права власності на спірне приміщення за цим договором доказуванню, в силу ст. 61 ЦПК України, не підлягають.

Враховуючи те, що судовими рішеннями в іншій цивільній справі встановлено, що спірний договір був укладений та підписаний ОСОБА_7 , належних та допустимих доказів недійсності спірного договору позивачами не представлено, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для визнання договору купівлі-продажу приміщення по АДРЕСА_1 від 04 листопада 1999 року, укладеного між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_4 , директором ПП «Бізнес», недійсним не має.»

Проте, постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року задоволено. Рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року скасовано. Скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року скасовано, рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 серпня 2007 року залишено у силі.

Вказує, що наведені обставини відповідно до п.3 ч.2 ст. 423 ЦПК України, є підставою для перегляду рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року за ново виявленими обставинами.

Просить скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 рок в частині відмови в позові Організації торговельно-виробничих процесів «Ярмарх» у формі ТзОВ до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 березня 2014 року залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Мартиневич О.А. подав клопотання про розгляд справи без його участі.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та доказів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника третіх осіб ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідною умовою нововиявлених обставин, визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є скасування судового рішення, що призвело до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Перевіряючи доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 02.06.2014 року, які ґрунтуються на пункті 3 частини другої статті 423 ЦПК України, колегія суддів виходить із такого.

Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду України від 22.02.2012 року задоволено. Рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року скасовано. Скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року скасовано, рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року, яким відмовлено ОСОБА_4 у визнанні дійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобов`язання/ від 04 листопада 1999 року та у визнанні за ним права власності на спірне приміщення, залишено у силі.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи зазначені судові рішення Верховний Суд виходив з того, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року у справі № 466/3141/15-к, залишеним без змін при апеляційному та касаційному перегляді, встановлено факт підроблення спірного договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобов`язання/ від 04 листопада 1999 року, а тому такі обставини доказуванню не підлягають.

Ухвалюючи рішення від 02 червня 2014 року, апеляційний суд Львівської області виходив із того, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року встановлено обставини, які, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема: про те, що 04 листопада 1999 року ОСОБА_7 уклала з позивачем ОСОБА_4 договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу /гарантійні зобов`язання/, відповідно до якого продавець продала покупцю приміщення майнового комплексу (магазин) за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ТзОВ «Ярмарх», про те, що ОСОБА_7 як директор ТзОВ «Ярмарх», мала право на укладення спірного договору і діяти від імені ТзОВ «Ярмарх», про те, що сторони досягнули згоди з усіх істотних умов угоди, в тому числі щодо вартості приміщення - 100000 доларів США, проведення оплати - на момент укладення договору оплачено 60000 доларів США, решта частковими платежами, які будуть оформлятись відповідними документами (розписками), право власності переходить після повної оплати і юридичного оформлення, термін дії договору - до моменту повної оплати магазину, про те, що позивач ОСОБА_4 на момент укладення договору оплатив 60000 доларів США, а відповідно до розписок ОСОБА_7 отримала від позивача ще 33890 доларів США, про те, що ОСОБА_7 до дня своєї смерті отримала від позивача ОСОБА_4 93890 доларів США та товаро-матеріальних цінностей на загальну суму 6110 доларів США, а відтак це свідчить про виконання позивачем договірних зобов`язань в повному обсязі, а також про те, що підпис на спірному договорі та на розписках про отримання грошей вчинені ОСОБА_7 .

Отже, апеляційний суд Львівської області, з урахуванням змісту рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року, яке набрало законної сили, вважав встановленими і такими, що не підлягають доказуванню, обставини укладення спірного договору від 04.11.1999 року, проведення оплати по цьому договору та переходу права власності на спірне приміщення за цим договором, тому прийшов до висновку, що право власності ОСОБА_4 на спірне приміщення виникло на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року у справі №22-2792/07, яке набрало законної сили. А тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року немає.

Отже, скасування постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року є істотною обставиною, яка має значення для розгляду цієї справи, тобто є нововиявленою у розумінні цивільного процесуального законодавства та вимагає перегляду даної справи по суті із врахуванням цієї обставини при перегляді рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2014 року в апеляційному порядку.

За таких обставин рішення апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року підлягає скасуванню, а заява представника третіх осіб ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами та з урахуванням нововиявленої обставини скасування рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року та залишення в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до положень ст.41 Української РСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 44 ЦК УРСР встановлено, що повинні укладатися у письмовій формі: угоди державних, кооперативних та інших громадських організацій між собою і з громадянами, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та окремих видів угод, для яких інше передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР; угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми.

Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Відповідно до положень ст.48 ЦК Української РСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст.59 ЦК Української РСР, угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Як вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 04 листопада 1999року, ОСОБА_7 , як власник приміщення майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому -„Продавець") з одного боку та ОСОБА_4 (в подальшому „Покупець") з другого боку, уклали цей Договір про наступне: Продавець продає, а Покупець купує приміщення майнового комплексу (в подальшому магазин загальною площею 1280 кв.м. за адресою : АДРЕСА_1 ). Покупець зобов"язаний повністю оплатити вартість Магазину. Вартість Магазину складає-100 000 доларів США. Оплата буде проводитись частковими платежами, які будуть оформлені відповідними документами, розписками, тощо.

Як вбачається з висновку № 731/732 судово-технічної експертизи реквізитів документів та судово-технічної експертизи друкарських форм за матеріалами кримінальної справи № 143-2120, складеного 09.06.2010 року, відтиск круглої печатки ПП «Бізнес», який знаходиться у договорі про купівлю-продаж цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов`язання), укладеного 04 листопада 1999 року між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ «Ярмарх» та ОСОБА_4 , директором ПП «БІЗНЕС», нанесений в період вересня 2003 року - листопада 2004 року.

Як вбачається з висновку № 204/235 судово-технічної експертизи реквізитів документів та судово-технічної експертизи друкарських форм за матеріалами кримінальної справи № 143-2120, складеного 02.02.2009 року, відтиск круглої печатки від імені ОТВП у формі ТзОВ «Ярмах», який знаходиться у договорі про купівлю-продаж цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов`язання), укладеному 04 листопада 1999 року між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ «Ярмарх» та ОСОБА_4 , директором ПП «Бізнес», нанесений не круглою печаткою ОТВП у формі ТзОВ «ЯРМАРХ», вільні зразки якої надані для дослідження, а іншою рельєфною еластичною (гумовою, фото полімерною) друкарською формою за допомогою водорозчинної фарбувальної речовини типу штемпельної фарби чи чорнила.

Як вбачається з висновку № 530/531 судово-технічної експертизи друкарських форм та судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінальної справи № 143-2120, складеного 23.02.2009 року, відтиск круглої печатки від імені ПП «БІЗНЕС», який знаходиться в договорі про купівлю-продаж цілісного майнового комплексу (гарантійні зобов`язання), укладеному 04 листопада 1999 року між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ «Ярмарх» та ОСОБА_4 , директором ПП «Бізнес», нанесений рельєфною еластичною (гумовою, фото полімерною) друкарською формою - круглою печаткою ПП «Бізнес», вільні зразки якої були надані для порівняльного дослідження, за допомогою водорозчинної фарбувальної речовини типу штемпельної фарби чи чорнила.

Як вбачається з висновку повторної судово-почеркознавчої експертизи №2288 за кримінальною справою №143-2120, складеного 18.03.2009 р., підпис від імені ОСОБА_7 у договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу(гарантійні зобов"язання) від 04.11.1999р., укладений від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розташований в графі „Продавець",- виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Оцінивши наведені вище висновки експертиз, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 04.11.1999р. в дійсності не укладався та є підробленим, тобто, таким, що не підписувався продавцем, не відповідає вимогам ст. 44 ЦК Української РСР та підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 48 ЦК Української РСР.

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року у справі № 466/3141/15-к, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 червня 2021 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 358 КК України (у редакції від 05 квітня 2001 року) та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік. Зазначеним вироком встановлено факт підробки договору купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року, укладеного між директором ОТВП «ТОВ «Ярмарх» Мархевкою Г.М. та директором ПП «Бізнес» ОСОБА_4 .

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позову ОТВП «Ярмарх» у формі ТзОВ в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 листопада 1999року укладеного між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ „Ярмарх" та ОСОБА_4 , директором ПП „Бізнес".

Щодо питання поновлення судом першої інстанції строку позовної давності звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 71 ЦК Української РСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Згідно ст. 76 ЦК Української РСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

У заяві про застосування строку позовної давності /т.1 а.с. 166/ відповідач ОСОБА_4 зазначив, що позивач дізнався про наявність договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року не пізніше подання ОСОБА_4 до суду заяви про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати такий договір дійсним, і саме з цього часу розпочався перебіг строку позовної давності. Як вбачається із заяви ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог /т.1 а.с. 66/, така була зареєстрована Личаківським районним судом м. Львова 18.05.2005 року, тобто, після набрання чинності 01.01.2004 року Цивільним Кодексом України.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Цивільного Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, при вирішенні питання щодо застосування до позовних вимог ОТВП «Ярмарх» у формі ТзОВ строку позовної давності слід керуватись ст.ст. 256-268 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , яка станом на 04.11.1999 року була директором ОТВП «Ярмарх» у формі ТзОВ та зазначена у оспорюваному договорі купівлі-продажу продавцем, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто ще до звернення ОСОБА_4 18.05.2005 року з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 04.11.1999 року дійсним.

Встановлено, що 16.10.2013 року адвокату Яцишину Я.Я. як представнику потерпілих на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 26.09.2013 року надано з матеріалів кримінального провадження копії висновку експертизи № 731/732 від 09.06.2010 року, висновку експертизи № 204/235 від 02.02.2009 року, висновку експертизи № 530/531 від 23.02.2009 року, з яких позивачу стало відомо про підроблення підпису ОСОБА_7 та печатки ОТВП «Ярмарх» у формі ТзОВ на спірному договорі купівлі-продажу від 04.11.1999 року.

З урахуванням цих обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перебіг строку позовної давності розпочався 16.10.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 14.11.2013 року, тобто протягом одного місяця від початку перебігу строку позовної давності.

Отже, позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, визначеного ст. 257 ЦК України, а тому порушене право позивача підлягає захисту, рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року, укладеного між ОСОБА_7 , директором ОТВП у формі ТзОВ „Ярмарх" та ОСОБА_4 , директором ПП „Бізнес" є законним та обгрунтованим, апеляційна скарга ОСОБА_4 в цій частині задоволенню не підлягає.

З урахуванням нововиявленої обставини, а саме скасування рішення апеляційного суду Львівської області від 24.12.2007 року, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного приміщення від 25.04.2005 року, укладений між ОТВП у формі ТзОВ „Ярмарх" як продавцем та третіми особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як покупцями, та залишенням в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року, яким в задоволенні зазначеної позовної вимоги було відмовлено, відновлено чинність договору купівлі-продажу спірного приміщення від 25.04.2005 року, укладеного між ОТВП у формі ТзОВ „Ярмарх" та третіми особами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та, відповідно, поновлено право власності третіх осіб на спірне приміщення.

Зазначена обставина виключає можливість реєстрації права власності на спірне приміщення за позивачем, отже, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 02.06.2014 року задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 02.06.2014 року скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.03.2014 року в частині задоволення позову Організації торговельно-виробничих процесів „Ярмарх" у формі ТзОВ про реєстрацію права власності на будівлю магазину за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 1041,9кв.м. за Організацією торговельно-виробничих процесів „Ярмарх" у формі товариства з обмеженою відповідальністю скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04.03.2014 року залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.