КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 373/873/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2021 року у складі судді Залеської А. О.,

встановив:

27.05.2021 Акціонерне товариство «Універсал Банк»(далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 травня 2018 року у розмірі 15 928,70 грн станом на 22 грудня 2020 року, втому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 5 747,76 грн, заборгованість за пенею та комісією 10 180,94 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 18 травня 2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі).

Станом на 30 травня 2019 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 травня 2019 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит 26.09.2019 став у формі «на вимогу».

На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену тарифами.

Станом на 22 грудня 2020 року заборгованість становить 15 928,70грн, втому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 5 747,76 грн, заборгованість за пенею та комісією 10 180,94 грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» кредитну заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18.05.2018 в розмірі 5 747,76 грн - заборгованість за тілом кредиту. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені та комісії відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2021 року та постановити нове рішення по суті позовних вимог, відмовивши у задоволенні позову. Судові витрати просить покласти на позивача. Справу розглядати без участі відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що роздруківка витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не містить будь-яких позначок, що вказують на ознайомлення відповідача саме з цими за змістом Умовами обслуговування рахунків фізичної особи. Друкований напис на останній сторінці витягу: «Позичальник. ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису» не свідчить про те, що такий підпис саме проставлений відповідачем саме під цим документом.

Копія витягу з Тарифів за карткою «Monobank» не має будь-яких позначок, що вказують який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі відповідач знайомився із цими тарифами.

Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме видачі банком коштів (виписки з особового рахунку, копій квитанції, меморіального ордеру тощо).

У позовній заяві позивач вказує про отримання кредиту у розмірі 5 000 грн, тоді як в позовних вимогах значиться заборгованість за тілом кредиту 5 747,76 грн.

Розрахунок заборгованості за договором не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами та не дозволяє перевірити правильність нарахувань відповідних сум.

У зв`язку з тим, що надані позивачем до відповіді на відзив додаткові матеріали на його адресу не надходили, просив у відповідності до ст.78 ЦПК України визнати недопустимими доказами: копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 18.05.2018, виписку про рух коштів по картці відносно ОСОБА_2 , довідку про наявність рахунку у ОСОБА_2 , роздруківку пуш-повідомлення з мобільного додатку щодо етапів входу у додаток, довідку про оформлення розстрочки по картці.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobankза заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Відповідно до матеріалів справи, 18 травня 2018 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» (а.с. 8).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (п. 2).

Відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 3).

Відповідач погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_2 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися нимабо банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

До анкети-заяви банком було долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с. 9-23).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 травня 2018 року, укладеним з відповідачем, станом на 22 грудня 2020 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 5 747,76 грн, заборгованість за пенею та комісією 10 180,94 грн, разом 15 928,70 грн. (а.с. 7).

У відповідності до ч.3 ст.179 ЦПК України до відповіді на відзив позивачем було надано докази на спростування наведених відповідачем у відзиві заперечень, а саме : копія деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку за період з 18.05.2018 по 06.07.2021; довідка про наявність рахунку; роздруківка пуш-повідомлення з мобільного додатку щодо етапів входу у додаток; довідка про розмір встановленого кредитного ліміту; довідка про оформлені розстрочки по картці. Крім цього, позивачем надано документи, що підтверджують надіслання відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу (а.с. 47-74).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо недопустимості вказаних доказів є безпідставними.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 747,76 грн, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги:

- довідку про наявність рахунку, з якої вбачається, що 18.05.2018 о 09:26 ОСОБА_2 активував картку № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ). Строк дії картки-08/24. Валюта рахунку - НОМЕР_3 . Тип рахунку - чорна картка. Статус картки - активна;

- довідку №QMR-20180518/3200 від 02.07.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_2 через мобільний застосунок monobank від 18.05.2018 за кредитною карткою № НОМЕР_4 , 07.10.2018 оформив розстрочку АLLO31091 на загальну суму 4 014 грн, сума щомісячного платежу 1 761,67 грн.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок заборгованості та рух коштів по картці, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами, оформив розстрочку, лише частково здійснював погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості, в тому числі по тілу кредиту в сумі 5 747,76 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Як зазначав позивачам, разом із встановленням по платіжній картці кредитного ліміту відповідачу надавалась послуга - переведення витрати у розстрочку.

У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість за тілом кредиту, яка зростала за рахунок невнесення суми регулярного платежу по розстрочці АLLO31091.

З огляду на те, що відповідач використав та не повернув позивачу не лише кредитний ліміт, а також ліміт розстрочки, заборгованість за тілом кредиту зросла.

За таких підстав доводи апеляційної скарги щодо невідповідності суми кредитного ліміту сумі заборгованості по тілу кредиту, яка є предметом спору, є необґрунтованими.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження укладення кредитного договору суд виходить з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису ОСОБА_2 (а.с. 8).

У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зібраними у справі доказами підтверджено укладення 18 травня 2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 кредитного договору, за яким станом на 22.12.2020 утворилася заборгованість перед банком за тілом кредиту у розмірі 5 747,76 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь банку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5 747,76 грн.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання такого правочину нікчемним.

Послідовність укладення договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи.

Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати компенсації не підлягають.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією, а тому у вказаній частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк