Справа №339/363/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання до закінчення навчання або досягнення 23 річного віку у розмірі 2500,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після розірвання шлюбу 05 жовтня 2010року з відповідача стягувалися на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_3 досяг повноліття, відповідно стягнення аліментів відносно нього припинено, а на дочку стягуються аліменти у мінімальному розмірі з 01 липня 2021 року у розмірі 1255,00грн.

Однак, одній утримувати двох дітей позивачу дуже важко, оскільки зріст розмір витрат на їх утримання, діти потребують значно більшого розміру матеріальних коштів, адже у зв`язку із інфляцією виросли ціни на товари першої необхідності: продукти харчування, засоби гігієни, канцтовари, лікарські засоби, та одяг.

На даний час діти навчаються, зокрема, син ОСОБА_3 - на денній формі навчання у Прикарпатському фаховому коледжі лісового господарства та на заочній формі у НУ «Одеській юридичній академії» (вартість навчання в академії 14 520,00 грн. в рік), дочка ОСОБА_4 - на денній формі навчання у Самбірському фаховому коледжі імені Івана Филипчака.

Оскільки син навчається на денній формі навчання у коледжі, немає можливості працювати і надалі перебуває на її утриманні.

Тому вважає, що відповідач зобов`язаний також утримувати їхнього сина на період навчання і сплачувати аліменти, оскільки він працює в ТзОВ «Транс Захід» та заробляє значні кошти.

01 листопада 2021 року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач пояснила, що син ОСОБА_3 навчається на денні формі навчання у Прикарпатському фаховому коледжі лісового господарства, отримує стипендію приблизно 1200,00грн.

Окрім того, позивач, подала заяву, в якій просить зменшити позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчається в розмірі 1300,00 грн. (а.с.28).

Відповідач пояснив, що має іншу сім`ю, в якій виховуються троє малолітніх дітей, і він, як батько, зобов"язаних іх утримувати; працює в ТзОВ «Транс Захід» водієм та утримує заробітну плату в розмірі 6000,00грн.

Крім того, подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги у зменшеному розмірі - 1300грн. визнає повністю (а.с.29).

Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно вимог ст. 77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Так, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як свідчать матеріали справи, сторони з 11 травня 2002року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болехівського міського суду від 05 жовтня 2010 року (а.с.9).

Від цього шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно рішення Болехівського міського суду від 05 жовтня 2010 року з відповідача присуджено стягувати на користь позивача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтвердження копією рішення суду від 05 жовтня 2010 року (а.с.10).

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_3 досяг повноліття і відповідно стягнення аліментів відносно нього припинено, а на дочку ОСОБА_4 продовжуються стягуватися аліменти з відповідача у мінімальному розмірі.

Як встановив суд, відповідач працює водієм в ТзОВ «Транс захід» та утримує заробітну плату в розмірі 6000,00 грн., а також, окрім дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 , є батьком ще трьох неповнолітніх дітей, народжених в іншому шлюбі: ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2013 року народження, ОСОБА_9 , 2018 року народження, які також знаходяться на його утриманні.

Позивач, проживаючи разом з сином, звернулася з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , якому ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років, оскільки продовжує навчатися на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, син ОСОБА_5 є студентом VI курсу Прикарпатського фахового коледжу лісового господарства та туризму, денної форми навчання за спеціальністю Лісове господарство ( а.с.11).

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів, суд встановив, що оскільки повнолітній син навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже, потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання у коледжі, зокрема, на придбання підручників, повноцінного харчування, придбання форми.

А також враховує матеріальне становище платника аліментів; наявність в нього на утриманні трьох малолітніх дітей від другого шлюбу, а також дочки ОСОБА_4 від першого шлюбу, приходить до висновку, що аліменти у зменшеному розмірі 1300,00 грн. відповідають потребам у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу повнолітньому сину в зв"язку з його навчанням.

Окрім того, і сам відповідач визнав позовні вимоги у зменшеному розмірі- 1300грн., подаючи заяву (а.с.29), про те, що він спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

При цьому, із вказаним позовом позивачка звернулась до суду 29 жовтня 2021 року, а тому аліменти стягуються з 29 жовтня 2021 року, як то передбачено ч.1 ст.191 СК УКраїни.

За змістом статті 199 СК України, законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на її користь 800,00 грн. за підготовку позовної заяви про стягнення аліментів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатом Яцків М.В. договір про надання правової допомоги №11/21 та погодила вартість послуг в загальній сумі 800,00 грн. (а.с.14).

Як вбачається із договору про надання правової допомоги від 08 жовтня 2021 року, предметом даного договору зокрема є надання адвокатом Яцків М.В. правової допомоги , а саме підготовки позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Разом з тим, п.2.1 вказаного договору, який регулює умови розрахунків вбачається, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 800,00 грн. Факт отримання гонорару підтверджується квитанцією адвоката (а.с.15).

Однак, з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 3 сторінках, до суду подано незначну кількість копій документів (12 копії), підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, що свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 500,00 грн. - витрати за підготовку і складання позову.

На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 141, 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов в уточненій редакції задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 :

- на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1300,00 (одну тисячу триста) гривень на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29 жовтня 2021 року на час його навчання у Прикарпатському фаховому коледжі лісового господарства, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років та 500,00 ( п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу;

- судовий збір в дохід держави в сумі 908 ( дев`ятсот вісім) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в сумі1300,00 (одна тисяча триста) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платників податківНОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя Головенко О.С.

Дата складання повного тексту рішення 22 листопада 2021 року