ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 659/358/21 Головуючий у 1-й інстанції Цесельська О.С.
Номер провадження 22-ц/819/1881/21 Доповідач Полікарпова О.М.
Номер провадження 22-ц/819/1882/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Полікарпової О.М.

суддів: Воронцової Л.П.

Ігнатенко П.Я.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області у складі судді Цесельської О.С. від 04 серпня 2021 року та на додаткове рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання,

ВСТАНОВИВ

В червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 є його батьком. З 01.09.2020 року він навчається на першому курсі денного відділення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, термін навчання становить три роки та закінчується в серпні 2023 року. В зв`язку з навчанням він не працює, єдиним його доходом є стипендія та матеріальна допомога з боку його матері, при цьому йому ще необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Відповідач на його утримання матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його життям та не підтримує з ним жодних стосунків. Вважає, що батько має можливість надавати йому матеріальну допомогу, але самоусунувся від свого обов`язку. Тому просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання на період його навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення 23 років, за умови продовження навчання.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на його утримання, на період навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, починаючи з 11 червня 2021 року до припинення такого навчання, або до досягнення ним 23-річного віку за умови продовження навчання аліменти в розмірі 800 гривень. Вирішено питання щодо судового збору.

05 серпня 2021 року на адресу районного суду від представника позивача адвоката Пестрецової Р.Г. надійшла заява про винесення додаткового рішення, в якому вона просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат по справі, стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року відмовлено у стягненні витрат за надання правничої допомоги.

В апеляційний скарзі адвокат ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення районного суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

Апелянт посилається на те, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення взагалі не з`ясував обставини та не врахував відсутність у позивача будь-якої можливості утримувати себе самостійно, не врахував, що на даний час позивач перебуває на повному матеріальному утриманні своєї матері.

Також вважає, що судом не було враховано, що розмір аліментів у сумі 4000 грн. має стати для відповідача стимулом для вишукування можливостей збільшення заробітку, бажання працювати, адже маючи третю робочу групу інвалідності він спроможний працювати.

Крім того зазначає, що поза увагою суду залишились та обставина, що відповідач має постійний дохід у вигляді пенсії за інвалідністю ІІІ групи, а також має у своїй власності декілька земельних ділянок, які були передані у користування іншим особам на умовах оренди та емфітевзису, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, що свідчить про його спроможність надавати належну матеріальну допомогу своєму синові у розмірі 4000 грн.

Також вказує на те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів у сумі 800 грн, виходив з того, що дохід відповідача від оренди складає 18634 грн. та 12000 грн., від пенсії по інвалідності 26400 грн., однак не врахував, що це дохід лише за І квартал 2021 року та за ІІІ квартал 2020 року. Якщо взяти дохід відповідача за 2020 рік в цілому, то він складає 155 462 грн. (24 000 грн. пенсія, 100 000 грн. за договором емфітевзису, 829 грн. - соціальні виплати, 18 633 грн. та 12000 грн. дохід у вигляді орендної плати).

Відносно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених останнім за отримання правничої допомоги зазначає, що 04.08.2021 року, до закінчення судових дебатів, нею було заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та повідомлено суду, що у відповідності до ч.8 стт.141 ЦПК України, протягом п`яти днів нею буде поданий акт наданих послуг на підтвердження обґрунтованості зазначених витрат. 05.08.2021 року нею до суду була подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої долучений акт наданих послуг від 04.08.2021 року. Також 29.07.2021 року під час підготовчого судового засідання вона надала суду договір про надання правничої допомоги від 01.06.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу від 28.07.2021 року, довідку про оплату витрат на правничу допомогу від 28.07.2021 року та ордер.

Враховуючи вказане, вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи їй у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав ненадання нею попереднього розрахунку суми судових витрат, помилково прийшов до такого висновку, оскільки аналіз ч.2 ст.134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат. Відповідач та його представник мали можливість подати свої заперечення проти витрат на правничу допомогу, враховуючи навіть те, що питання про стягнення витрат на правничу допомогу віршувалося за її заявою в окремому судовому засіданні, про яке належним чином були повідомленні всі сторони. Однак в дане судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, жодних заяв або заперечень щодо суми витрат на правничу допомогу не подавали.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11.10.2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до довідки, виданої відділом кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №301 від 10.03.2021 року та копії контракту №8962 від 15.09.2020 року, позивач навчається на першому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, денного відділення за державним замовленням для отримання вищої освіти ступеня «бакалавр». Курсант перебуває на утриманні вищого навчального закладу. Строк навчання за вказаним контрактом становить 3 роки, з яких 2 роки денної форми та 1 рік заочного навчання. Термін закінчення денної форми навчання - серпень 2022 року (а.с.7-8).

Зі змісту ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що відповідач має третю групу інвалідності загального захворювання по зору безтерміново та отримує щомісячно пенсію по інвалідності, з березня 2021 року її розмір становить 2200 грн. (а.с.27-29, 33).

Також щорічно ОСОБА_3 отримує дохід у виді орендної плати за оренду двох належних йому ділянок (а.с.9-10). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України, відповідач отримав у 2020 році 18 633 грн. такого доходу від ТОВ "Дружба - 5" та 12 000 грн. від ФГ "Олена - 85", у 2021 році 1 квартал 18 634 грн. орендної плати від ТОВ "Дружба - 5". (а.с.35)

У відповідача немає інших дітей та непрацездатних членів сім`ї яких він повинен утримувати (а.с.25).

Суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру аліментів на користь позивача отримання відповідачем доходу у сумі 100 000 грн. за договором емфітевзісу, оскільки ці кошти отримані відповідачем одноразово у 2020 році, відтак не можуть рахуватися як доходи і за 2021 рік, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, і з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, визначив розмір стягнення з відповідача аліментів 800 грн. щомісячно.

Суд першої інстанції, проаналізувавши надані сторонами у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, з урахуванням отримуваних ним доходів спроможний надавати позивачу щомісячно 800 грн.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, позивачем та його представником не надано доказів наявності інших доходів та можливості сплати відповідачем аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно.

Доводи апелянта про те, що відповідач платоспроможний надавати належну матеріальну допомогу своєму синові, колегія суддів відхиляє, так як дохід відповідача складається з пенсії по інвалідності в розмірі 2200 грн. на місяць та орендної плати за дві земельні ділянки (ТОВ «Дружба» - 18633 грн., та ФГ «Олена» 12000 грн.) сума за рік 30633 грн., що становить 2553 грн. на місяць. Загалом його щомісячний дохід складає 4733 грн. Відносно договору емфітевзису земельної ділянки, то в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що дійсно у 2020 році передав відповідачу за договором емфітевзісу 100000 грн., однак така виплата є разовою та в майбутньому за умовами такого договору жодних виплат проводитися не буде.

Арґументи апелянта зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, оскільки містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував. Колегія суддів вважає надану судом оцінку наявним у справі доказам правильною, повністю з нею погоджується і підстав для скасування судового рішення не вбачає.

Переглядаючи додаткове рішення у даній справі з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача адвоката Пестрецової Р.Г. щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст.134 ЦК України адвокатом не було надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок відповідних витрат. Дані обставини, на думку суду, унеможливили для відповідача надання предметних заперечень проти розрахунку.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову- на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З тексту поданої адвокатом Пестрецової Р.Г., яка діє від імені ОСОБА_2 заяви про стягнення витрат на правничу допомогу вбачається, що нею до закінчення дебатів в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., та повідомлено суду, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, протягом п`яти днів буде подано акт наданих послуг на підтвердження обґрунтованості зазначених витрат.

05.08.2021 року представником позивача до районного суду була подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі, до якої долучений акт наданих послуг від 04.08.2021 року (а.с.77).

Крім того, 29.07.2021 року під час підготовчого судового засідання представником позивача було надано договір про надання правничої допомоги від 01.06.2021 року, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу від 28.07.2021 року, довідка про оплату витрат на правничу допомогу від 28.07.2021 року та ордер (а.с.58-61).

Вказане свідчить про те, що представником позивача було дотримано вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до довідки адвокат Пестрецова Р.Г. отримала від ОСОБА_2 грошову оплату за надання правничої допомоги за договором від 01.06.2021 року, предметом якого є надання адвокатом в інтересах клієнта усіма законними методами та засобами правничої допомоги клієнту в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції по даній справі, в розмірі 5000 грн. (а.с.61). Факт оплати вказаних послуг також підтверджується актом наданих послуг від 04.08.2021 року (а.с.77).

З вказаного акту вбачається, що адвокатом були надані послуги: усне консультування ОСОБА_2 , щодо варіантів врегулювання правовідносин клієнта, які виникли в результаті звернення до суду 500 грн.; ознайомлення з наданими клієнтом документами та вивчення судової практики з питань стягнення аліментів на повнолітню дитину 500 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів та допит свідка 500 грн.; складання позовної заяви та виготовлення копій доказів у справі 500 грн.; представництво інтересів позивача ОСОБА_2 у суді першої інстанції (29.07.2021 р. та 04.08.2021 р.).

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вказане, колегія суддів при вирішенні розміру судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги в суді першої інстанції, виходить із пропорційного розміру задоволених позовних вимог судом. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на навчання було задоволено частково, а саме в розмірі 800 грн., що у відсотковому співвідношенні складає 20 % від заявленої суми у позові (4000 грн.), тому стягненню підлягають судові витрати в розмірі 1000 грн.( 5000 грн. х 20 : 100).

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду скасуванню, з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 374-376, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Додаткове рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року скасувати та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко