Справа № 569/7129/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Головного управління національної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 250 000,00 грн.; стягнути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.; стягнути з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції в Рівненській області не з`явився, однак подав до суду письмовий відзив на позов у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту патрульної поліції заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено наступні обставини.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2018 року по справі №569/7082/18 вбачається, що 09 квітня 2018 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 керував транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, розширені зіниці ока, що не реагують на світло), від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення стану сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву у якій просить справу розглянути після 07 серпня 2018 року, оскільки перебуватиме за межами України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 352,40 грн.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року вбачається, що поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2018 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - скасовано, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2020 року по справі №569/2622/20 вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489711 від 10.02.2020 ОСОБА_1 18.01.2020, близько 16:40 год., в АДРЕСА_2 біля під`їзду будинку, вчинив дрібне хуліганство, а саме лаявся нецензурною лайкою, чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 КУпАП. З даної постанови слідує, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення від 10.02.2020 на місці вчинення адміністративного правопорушення (подія мала місце 18.01.2020) не складався, а був складений у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим позбавлено роз`яснити права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП і відповідно такі права і обов`язки особи обмежено. У вказаному протоколі відсутні підписи особи, як притягається до адміністративної відповідальності, її пояснення щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення. Вказаною постановою протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП відносно ОСОБА_1 повернуто Рівненському ВП ГУ національної поліції в Рівненській області для доопрацювання.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 28 квітня 2020 року по справі №569/2622/20 вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489711 від 10.02.2020 ОСОБА_1 18.01.2020, близько 16:40 год., в АДРЕСА_2 біля під`їзду будинку, вчинив дрібне хуліганство, а саме лаявся нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 КУпАП. Справа до розгляду призначалась неодноразово - 31.03, 14.04, 24.07-2020. ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Згідно клопотання надісланого суду в електронному варіанті від 27.03.2020 просив справу відкласти на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибути для розгляду справи через перебування у службовому відрядженні у м.Чернівці та відсутністю транспортного сполучення у зв`язку з рішенням РНБО та постановою Уряду. Клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі порушника, що відповідає положенню ст.268 КУпАП. Вказаною постановою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2020 року по справі №569/8430/20 вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489716 від 14.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, що 11.08.2018 року близько 09 год. ОСОБА_1 в м.Рівне на перехресті вулиць Грушевського - Кобзарська вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлював погрози фізичною розправою в грубій формі, погрози знищення або пошкодження майна в сторону ОСОБА_2 чим порушив громадський порядок. У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №489716 та постановою від 15.04.2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинене 11.08.2018 року. Згідно постанови від 15.04.2020 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004839 від 11.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345-1 КК України закрито у зв`язку з закінченням строків передбачених ст.219 КПК України на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. 14.05.2020 складено протокол серії АПР18№489716 відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП. До суду справа надійшла 28.05.2020 року. В силу чинного законодавства, останнім днем притягнення особи до відповідальності є 15.05.2020 року. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.173 КУпАП. Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи по суті строку накладення адміністративного стягнення.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського апеляційного суду від 24 березня 2021 року вбачається, що поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Рівненського міського суду від 15 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а справу провадження закрити за відсутністю в діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

З дослідженої в судовому засіданні постанови Рівненського міського суду від 25 січня 2021 року по справі №569/18371/18 вбачається, що 11 серпня 2018 року о 06 год. 50 хв. ОСОБА_1 в м.Рівне на перехресті вул.Грушевського - Кобзарська керував транспортним засобом «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №604 від 11 серпня 2018 року, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ст.130 КУпАП. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. У даній постанові зокрема зазначено, що постановою Рівненського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року рішення Рівненського міського суду від 01 червня 2018 року - скасовано, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, постановою Рівненського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду від 07 серпня 2018 року відхилено. Рішення Рівненським апеляційним судом за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 прийняті 12 листопада 2018 року та 30 листопада 2018 року, однак для розгляду Рівненським міським судом ч.2 ст.130 КУпАП необхідно встановити чи порушення вчинено ОСОБА_1 повторно, тому розгляд справи було відкладено до розгляду справ у Рівненському апеляційному суді, однак на день розгляду справи сплинув строк притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Вказаною постановою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року по справі №569/10187/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора рот №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Черненка Тараса Володимировича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №678131 від 10 травня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 листопада 2020 року по справі №569/13544/20 за позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського роти №2 батальйону УПП в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Богуславського Андрія Ігоровича про визнання дій протиправними, скасування постанови, відшкодування моральної шкоди вбачається, що позов задоволено частково; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №522505 від 09 квітня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2020 року по справі №569/14819/20 за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Антонюка Михайла Петровича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними, скасування постанови вбачається, що позов задоволено частково; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №158032 від 18 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасовано, а справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП - закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Частиною 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Факт, складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.

Суд вважає, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів того, що при складанні протоколів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності дії поліцейських були незаконними, що могло б бути, передбаченою ст. 1174 ЦК України підставою для відшкодування йому, заподіяної такими діями, шкоди.

Також судом встановлено, що не підлягають до застосування в цьому випадку положення ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.94 № 266/94-ВР, оскільки відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення пре підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосувати адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

З огляду на те, що до позивача не було застосовано судом жодного, передбаченого КУпАП, адміністративного стягнення, а складені протоколи про адміністративне правопорушення не є актами, які встановлюють, змінюють чи скасовують норми права у відповідній сфері відносин, або породжує права і обов`язки для позивача.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідачів, дії яких жодним рішенням суду, як першої так і апеляційної інстанції не визнані неправомірними.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Рівненській області, Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2

Відповідач: Головне управління національної поліції в Рівненській області, м.Рівне, вул.Хвильового, 2,

Відповідач: Департамент патрульної поліції, м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов