Дата документу 05.11.2021 Справа № 321/1123/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №321/1123/21 Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження №22-ц/807/3326/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Турчинського Максима Ігоровича на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2021 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Турчинського Максима Ігоровича, звернулась до Михайлівського районного суду Запорізької області з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, а саме просила витребувати у приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянової Людмили Миколаївни копію спадкової справи, яка заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 заяву обґрунтовує тим, що без отримання вказаного доказу вона позбавлена можливості звернутися до суду із позовною заявою про перерозподіл спадкової маси після померлої ОСОБА_2 , яка була матір`ю спадкодавця - її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Турчинський Максим Ігорович , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником вже були здійснені спроби забезпечити зазначені докази самостійно. Проте, при зверненні з адвокатським запитом до приватного нотаріуса, - у наданні відомостей було відмовлено. Суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що законодавство гарантує процесуальне право учасника провадження доступу до доказів у справі, оскільки збір та подання необхідних доказів є ускладненим у зв`язку із охороною зазначених відомостей.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 117 ЦПК України заявником не зазначено даних щодо дати смерті спадкодавця, останнього місця проживання, що є необхідним при вирішення питання про витребування доказів.Доказів спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 заявником не надано, що позбавляє суд встановити будь-яке відношення до спадщини померлої ОСОБА_2 , яка визначається позивачем як мати чоловіка позивача. ОСОБА_1 у заяві не навела обставин та не зазначила докази, які б вказували на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Будь-яких об`єктивних фактів того, що заявлені докази можуть бути безповоротно втрачені суду разом із заявою про забезпечення доказів не надано, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення доказів до подачі позовної заяви.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб`єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Згідно ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви. Суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) у разі, якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів. За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Така позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі № 3д/9901/2/19 при вирішенні питання про забезпечення доказів.

Так, 30 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, а саме шляхом витребування за місцем відкриття спадщини у приватного нотаріуса Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбянової Л.М. копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона має намір звернутися з позовом до ОСОБА_5 щодо осарження та перерозподілу спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка була матір`ю спадкодавця її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів ОСОБА_1 не навела підстав, які дають можливість припускати, що засоби доказування можуть бути втрачені, їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заявником не зазначено дати смерті спадкодавця ОСОБА_2 , останнього місця її проживання, що є необхідною умовою для вирішення питання про витребування спадкової справи із нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 .

Доказів спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( на цей час сплинуло 6 місяців) заявником не надано, що позбавляє встановити будь- яке відношення до спадщини померлої ОСОБА_2 , яка визначається заявником як матір`ю чоловіка. При цьому, доказів про те, що ОСОБА_2 являється матір`ю ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Турчинського Максима Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 05 листопада 2021 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.