ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 січня 2021 року

м. Харків

справа № 632/2069/20

провадження № 22-ц/818/1363/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Первомайська міська рада Харківської області, Державна казначейська служба України

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, постановлену суддею Библів С.В.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 549200 грн., завданої злочином.

Ухвалою Первомайського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав того, що позовна заява оформлена з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законодавством України (п. 5 ч. 3 ст., ч. 6 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати ухвалу, та постановити нову, яка відповідає принципам законності та розумності. Задовольнити її позовні вимоги від 28.11.2020 року не повертаючи справу до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу посилалась на те, що суд першої інстанції неправильно визначив, що за подачу вказаної позовної заяви апелянт повинна оплачувати судовий збір на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим неправомірно повернув позовну заяву заявнику. Зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в розмірі 549200 грн., завданої злочином.

Ухвалою Первомайського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з підстав того, що позовна заява оформлена з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законодавством України (п. 5 ч. 3 ст., ч. 6 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Ухвалу позивач отримала особисто 04 грудня 2020 року, що підтверджується особистою розпискою позивача про отримання такої ухвали (а.с. 14).

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 , остання не погоджується з вказаною ухвалою, крім іншого, в частині судового збору.

Суд першої інстанції залишаючи без руху позовну заяву, прийшов до висновку, що позивачем не сплачено судовий збір за позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 549200 грн., посилаючись на постанову Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі 761/11472/15-ц, де зазначено, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а тому заявлена позовна вимога є майновою, отже судовий збір підлягає стягненню як за майнову вимогу, тому позивачі у зазначених категоріях справ не звільняються від сплати судового збору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб є встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Первомайської міської ради Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначала, що 28.08.2020 року при обранні мера м. Первомайського її виборче право було порушено посадовими (службовими) особами відділу ведення Державного реєстру виборців, що принижує її честь, гідність, істотно порушує право на безпеку, захист, реалізацію законних інтересів та конституційних прав мешканки м. Первомайського Харківської області.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3Закону України«Про судовийзбір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Залишаючи без руху позову заяву ОСОБА_1 в частині сплати судового збору, суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув, не урахував, що позивач самостійно визначає предмет та підстави позову, а тому при вирішенні питання щодо наявності підстав для звільнення заявника від сплати судового збору необхідно було виходити саме із заявлених позивачем підстав позову. Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовувала саме незаконною, на її думку, бездіяльністю органу державної влади, за подання такої позовної заяви та її розгляд у суді, відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №342/1225/18, провадження №61-15914св19, та від 30 червня 2020 року у справі №341/2111/18, провадження №61-1937св20.

Суд першої інстанції помилково врахував правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду у справі №761/11472/15-ц від 28.11.2018, оскільки не взяв до уваги, що позивач подав позов до органу державної влади про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним діями органу державної влади, що є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору згідно пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Висновки, висловлені у вказаній постанові Верховного Суду, про те, що вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, жодним чином не спростовують факту звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову до органу державної влади про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Отже, вимога суду першої інстанції щодо сплати позивачем судового збору, є безпідставною, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, за правилами статті 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року в частині стягнення судового збору скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.С Кругова