гСправа № 358/87/21 Провадження № 2/358/355/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити до стягнення щомісячно з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28.08.2012 року присуджено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 04.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 31.01.2013 року було змінено рішення Макарівського районного суду Київської області від 28.08.212 року та постановлено нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 04.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка посилається на те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина, який є інвалідом з дитинства, на даний час є недостатнім для належного утримання, розвитку та лікування дитини, крім того відповідач на даний час інших утриманців не має, а тому, посилаючись на положення ст. 192 СК України просить задовольнити її вимоги.

25 лютого 2021 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 23, 24).

06 березня 2021 року ОСОБА_3 отримав копію ухвали про відкриття провадження від 25 лютого 2021 року, позовну заяву та додані документи (а.с. 27).

05 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачці ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Також зазначив, що у відповідності до ч. 5 ст. 183 СК України, розмір аліментів у частці від доходу залежно від кількості дітей складає: на 1 дитину 1/4, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Він регулярно та стабільно сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітної плати на утримання сина ОСОБА_4 , 2005 року народження. При цьому зазначає, що він працює офіційно в ТОВ ПМК «Київ», має один вид доходу - це заробітна плата, має на утриманні хворих батьків, майна особистого і для здачі в оренду не має, земельних ділянок не має. Позивачка ОСОБА_2 має стабільну заробітну плату, отримує соціальні виплати на дитину та на себе, крім того, має земельні ділянки в Макарівському районі. Тому, сплачувати аліменти в більшому розмірі, як просить позивачка, він (відповідач) не має можливості.

Представник позивачки - адвокат Федорова С.Д. в судовому засіданні позов підтримала та просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але в телефонному режимі повідомив суд про розгляд справи без його участі.

Суд заслухавши представника позивачки та дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 41 (а.с. 7).

На підставі рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28.08.2012 року присуджено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку щомісячно, починаючи з 04.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8).

Рішенням Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 31.01.2013 року, рішення Макарівського районного суду Київської області від 28.08.212 року змінено в частині визначення розміру аліментів та постановлено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2012 року до його повноліття.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Разом з тим, усупереч вимог статей 12, 81 ЦК України, позивачка не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення.

Згідно довідки про доходи, виданої ТОВ «ПМК- Київ» від 15.03.2021, відповідачу ОСОБА_3 нараховується заробітна плата, яка в січні-лютому 2021 року становила 6000 гривень (а.с. 42).

Доказів, що відповідач має інші доходи стороною позивача не надано.

Крім того, довідкою №521 про склад сім`ї, виданою Макарівською селищною радою 12.02.2021, підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 проживає з батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка являється інвалідом другої групи (а.с. 40, 52, 53, 54).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працює, отримує постійний щомісячний дохід в розмірі 6000 гривень у вигляді заробітної плати, інших доходів не отримує, має непрацездатних батьків, а тому з урахуванням положень ст. 182 СК України суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі 10000 гривень щомісячно, як про це просить позивачка, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 192 СК України, ст.ст. 12-13,78-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов