Справа № 669/225/21
Провадження № 2/669/156/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (надалі ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ»/відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 14385, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 20190,80 грн., та стягнути із відповідача на її користь витрати із сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування наведених вимог зазначила, що на підставі вказаного оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса постановою приватного виконавця Хмельницької області Терлеєва І.М. від 25.02.2021 року було відкрито виконавче провадження №64647967. Із змісту даної постанови вбачається, що вона заборгувала кошти за кредитним договором №190317899 від 28.03.2019 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», в розмірі 20190,80 грн.

Наголосила, що ніяких правовідносин з відповідачем не мала, кредитних договорів не підписувала і не укладала. Від ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» ніяких письмових повідомлень не надходило, попередньо з жодними вимогами відповідач до неї не звертався, суми заборгованості не пред`явив та не обґрунтував, розрахунку не надавав, стягнення не вимагав. Тим самим, відповідач самостійно, не вживши шляхів досудового врегулювання спору скористався послугами нотаріуса, чим порушив права та законні інтереси позивачки.

Відмітила, що з підстав передбачених ст.49 Зкону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії, як вчинення виконавчого напису, проте вчинив її, чим порушив вимоги Закону.

Так, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент зверненян. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). А те, що оскаржуваний виконавчий напис приваним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу гораєм О.С. було вчинено за надуманою відповідачем заборгованістю, що суперечить вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» свідчить про не безспірність заборгованості за кредитним договором.

Крім того, вважає, що саме по собі включенні тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірних характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено у відповідності до вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 19.06.1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно суми заборгованості як такого. А захист цивільних прв шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Зазначила, що вказані обставини не були перевірені та враховані нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а тому рішення щодо звернення стягнення на доходи боржника є таким, що винесено з порушенням норм чиного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про нотаріат», отже вважає, що згаданий виконавчий напис є таким, що не підлає виконанню, та , відповідно, скасуванню.

Крім того, відмітила, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 року №1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, за умови, що такі порушення встановлені рішеннями судів, а також набраннім законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року за №8679 на ім`я ОСОБА_2 .

26.04.2021 року ОСОБА_1 подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких остання повторно вказала, що від ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» ніяких письмових повідомлень не надходило, попередньо з жодними вимогами відповідач до неї не звертався, суми заборгованості не пред`являв та не обґрунтовував, розрахунку не надавав, стягнення не вимагав, письмового повідомлення про заміну кредитора та копії договору відступлення прав вимоги за кредитним договором вона не отримувала.

Крім того, відмітила що, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (зі змінами) для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

На думку позивачки, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., не отримавши документів, що підтверджують безспірність заборгованості від посадових осіб ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ», та, в свою чергу не впевнившись в безспірності заборгованості вчинив оскаржуваний виконавчий напис.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Крім того, направив на адресу суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, витребуваних за ухвалою суду.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., повідомлена про дату та час розгляду справи в установленому законодавством порядку, в судове засідання не з`явилася, письмові пояснення та заперечення проти позову до суду не надала.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи у його відсутності, письмові пояснення та заперечення також до суду не надав. Крім того, направив на адресу суду належним чином завірені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 28 березня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФОРЗА» та ОСОБА_1 , позивачкою по справі, був укладений Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №190317899, згідно з яким останній надано грошові кошти в розмірі 14249,00 грн., а та, в свою чергу, зобов`язалася повернути грошові кошти в строк по 26.04.2019 року, а ле в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язаньза договором, та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 Договору (1,30 %). Кредит надано позичальнику на визначені нею особисто цілі.

26 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14385, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором №190317899 від 28 березня 2019 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20200820-Ф/1, укладеного 20 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», в сумі 20190,80 грн.

З виконавчого напису вбачається, що строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.08.2020 року по 06.01.2021 року. Сума заборгованості за виконавчим написом становить 20190,80 грн.

25.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Терлеєвим І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64647967 на підставі виконавчого напису № 14385, виданого 26.01.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 20190,80 грн.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі- Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, якою вищезазначену постанову Київського адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 залишено без змін, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, станом на січень 2021 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки його вчинення можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між Банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, жодної вимоги від стягувача про виконання умов кредитного договору №190317899 від 28.03.2019 року позивачка не отримувала.

Таким чином, позивачка, не будучи повідомленою про намір вчинення виконавчого напису, була позбавлена можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів

Крім того, позивачці не надано документів і щодо переходу права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №190317899 від 28.03.2019 року від ТОВ «ФК «ФОРЗА» до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ».

При цьому, суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву з доказами на спростування доводів позовної заяви та на підтвердження направлення позивачеві письмової вимоги та безспірності вимог.

Разом з цим, суд зауважує, що позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості,

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та їх задоволення в частині визнання виконавого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України не позбавлене права звернутися за стягненням кредитної заборгованості в судовому порядку.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь позивачки підлягає 908,00 грн. судового збору за подання позову до суду.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 14385, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованості за Кредитним договором №190317899 від 28 березня 2019 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 20200820-Ф/1, укладеного 20 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРЗА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ», в сумі 20190,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позову до суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15 листопада 2021 року.

Суддя Н. С. Бараболя