Провадження № 2-з/742/89/21
Єдиний унікальний № 742/4332/21
УХВАЛА

іменем України

16 листопада 2021 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом зобов`язання власників веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та Компанію «Teka-Group Foundation» обмежити доступ для всіх користувачів мереж Інтернет до статті під назвою: « ОСОБА_3 чистит Интернет: из аферистов-банкиров и финансистов «ДНР» - в «литературоведы, боксеры, стоматологи и IT-специалисты» (режим доступу https://antikor.com.ua/articles/466271-sergej tronj chistit internet iz aferistov-bankirov I finansistov dnr).

Свою заяву позивач мотивує тим, що йому стало відомо, що відносно нього була поширена недостовірна інформація на веб-потралі: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено статтю під назвою: « ОСОБА_3 чистит Интернет: из аферистов- банкиров и финансистов «ДНР» - в «литературоведы, боксеры, стоматологи и ІТ-специалисты». Проте, дана інформація є недостовірною, порушує його особисті немайнові права, завдає йому моральних страждань та шкоду його діловій репутації. Заради спростування даних обвинувачень представник позивача звернувся до відповідних правоохоронних органів з адвокатнськими запитами про надання інформації щодо наявності кримінальних проваджень щодо позивача, вручення останньому повідомлень про підозру та /або обвинувальних актів. У відповідь на вищезазначені адвокатські запити була отримана інформація: з МВС України, згідно якої станом на 29 жовтня 2021 року за інформацією персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС України відомості стосовно ОСОБА_1 відсутні; Офісу Генерального Прокурора, згідно якої за наслідками опрацювання массиву даних з ЄРДР станом на 01 листопада 2021 року кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлені; Національного антикорупційного бюро України, згідно якої у кримінальних провадженнях, які розслідуються детективами НАБУ, ОСОБА_1 про підозру не повідомлялося, обвинувальні акти щодо нього детективами Національного бюро не складались; Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, згідно якої станом на 29 жовтня 2021 року за даними ЄРДР, кримінальні провадження у яких ОСОБА_1 зазаначений як правопорушник, заявник або потерпілий не обліковані за слідчими підрозділами органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

При цьому, стаття і надалі знаходиться у відкритому доступі у мережі Інтернет, а необмежена кількість користувачів мережі щодня отримують доступ до неї. Відтак порушення прав позивача є триваючим, продовжується протягом всього часу розгляду справи, щодня шкодячи його репутації.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить його становище, адже тривале знаходження вищевказаної статті у відкритому доступі невідворотньо нашкодить йому, унеможливить поновлення його порушених прав. Станом на день подання заяви про забезпечення позову статтю переглянуло 6219 читачів, в той час як описані там обставини не мають жодного фактичного підтвердження та хибно створюють негативний образ позивача, псують його ділову репутацію.

Позивач вважає, що якщо не обмежити до неї доступ зараз, то він буде мати негативний вплив на свою репутацію протягом всього судового розгляду справи, і буде змушений докласти значних зусиль для усунення наслідків вказаного негативного впливу після ухвалення рішення по даній справі, тому, слід забезпечити позов шляхом зобов`язання власників веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та Компанію «Teka-Group Foundation» обмежити доступ для всіх користувачів мережі Інтернет до даної статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

Згідно ч. 3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Звертаючись з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд зобов`язати власників веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та Компанію «Teka-Group Foundation» обмежити доступ для всіх користувачів мережі Інтернет до статті під назвою: « ОСОБА_3 чистит Интернет: из аферистов-банкиров и финансистов «ДНР» - в «литературоведы, боксеры, стоматологи и IT-специалисты» (режим доступу https://antikor.com.ua/articles/466271-sergej tronj chistit internet iz aferistov-bankirov I finansistov dnr).

Разом з тим, судом ще не встановлено на підставі належних, допустимих та достатніх доказів відповідальності автора чи власника сайту, які є першоджерелом інформації, в даному випадку розміщеної спірної статті.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц (провадження 61-5189св18), від 30 вересня 2019 року у справі № 742/1159/18 (провадження № 61-48133св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 742/286/17 (провадження 61 14303св19), сформовано правові висновки щодо необхідності встановлення на підставі належних, допустимих та достатніх доказів відповідальності автора чи власника сайту, які є першоджерелом такої інформації, оскільки незалучення належних відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідачами у справі про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Якщо недостовірна інформація, що принижує честь, гідність чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів суди мають керуватися нормами, які регулюють діяльність засобів масової інформації.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 лютого 2019 року справа № 439/1469/15-ц, провадження № 61-5189св18.

Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Таким чином, про захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Враховуючи підстави позову та висновки викладені у постановах Верховного Суду, у такій категорії справ, щодо необхідності встановлення на підставі належних і допустимих та достатніх доказів відповідальність автора чи власника сайту, які є джерелом такої інформації, а також висновки, що не залучення належних відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, вирішення забезпечення позову, щодо всіх відповідачів за відсутності встановлення обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору, забезпечення позову є необґрунтованим.

Слід зазначити, що під час розгляду заяви про забезпечення позову не можливо достовірно визначити коло належних відповідачів, за відсутності посилання в заяві про забезпечення позову на наявність доказів на підтвердження, що саме ОСОБА_2 є власником сайту на якому розміщено статтю.

Також, за відсутності належних доказів, що саме ОСОБА_2 , якого позивач зазначив одним з відповідачів, є власником веб-сайту, розміщення інформації на якому оскаржується позивачем, чи автором спірної статті, звернення заявника з заявою про забезпечення позову у даній справі щодо всіх відповідачів є передчасним.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154, 260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Компанії «Teka-Group Foundation» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА