Номер провадження: 22-ц/813/2079/21
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просив суд стягнути із Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на свою користь грошові кошти у розмірі 1500,0 грн, звільнити від сплати судового збору та витребувати від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» усі відповідні розрахункові документи підписані ОСОБА_1 , у зв`язку із відкриттям банківського карткового рахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у зв`язку із звільненням з лав Збройних сил України в червні 2018 року за вказівкою Одеського обласного військкомату він відкрив у відповідача картковий рахунок у ТВБВ № 10015/0428, на який в період травень-червень було зарахована суми одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ № 975 від 25.12.13 та пенсія в загальному розмірі 150 000 грн. Зазначені кошти було знято з рахунку приблизно в червні 2018 року, та утримано відповідачем при видачі готівки за його рахунок грошові кошти в розмірі 1500 грн. У зв`язку з чим, він звернувся до відповідача та просив повернути ці кошти, але досі цього не зроблено через те, що відповідним тарифом за обслуговування рахунку при отриманні готівки передбачено банківська комісія в розмірі 1%. Проте позивач стверджує, що жодних письмових документів стосовно надання згоди на тариф за обслуговування його рахунку при отриманні з нього готівки у вигляді утримання з його коштів банківської комісії в розмірі 1 % не підписував (а.с.2-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів (а.с 77-78).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції невмотивовано ігнорував те, що п. 3.1, пп.3.4.1. та 3.4.2., п. 5.1. заяви про приєднання №1318701 міститься на другому аркуші заяви, яка не підписана ані позивачем, ані відповідачем, більш того із зазначеного аркушу неможливо встановити, що він є частиною наведеного договору про приєднання. Окрім того, апелянт звертає увагу, що відповідачем не було доведено, що саме подану із відзивом редакцію Договору комплексного обслуговування фізичних осіб було опубліковано на відповідному сайті станом на 10.01.2018 року та те, що позивач був з нею ознайомлений та погодився із зазначеними у ньому умовами. Окрім того, звертає увагу, що підписаний позивачем перший аркуш заяви про приєднання №1318701 не містить жодних посилань за зміст Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, його розміщенні в інтернеті та необхідність з ним знайомитись. Також звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 липня 2019 року у справі №342/180/17 (а.с.82-89).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 93-95).

17 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Герус Романа Веніаміновича, в якому вказує, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 повністю не визнає, оскільки доводи викладені в ній повністю гуртуються на припущенням, адже відповідно до заяви про приєднання позивачу було відкрито банківський рахунок, з якого було утримано банком комісію, передбачену погодженими сторонами тарифами за обслуговування даного рахунку. ОСОБА_1 погодився з умовами банку шляхом підписання зазначеної заяви (а.с. 97-111).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення та відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підписана позивачем заява про приєднання № 1318701 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку із використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтверджує, що між ним та банком досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, які передбаченні чинним законодавством України для такого роду договорів, в т.ч. банківського рахунку та кредитного договору, та достовірність даних, вказаних в цій заяві про приєднання. Тому позивач підписавши заяву надав банку згоду на обслуговування поточного рахунку за тарифним пакетом «Мій комфорт», яким передбачена сплата комісії при отриманні готівки в мережі установ та банкоматів банку (в т.ч. без використання картки) в розмірі 1% (а.с. 77-78).

Апеляційний суд, не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2018 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання № 1318701 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного банківського рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах пакету «Мій комфорт» та надано ОСОБА_1 банківську картку типу Mastercard Debit Standart (а.с.37-38).

У зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із лав Збройних сил України в червні 2018 року за вказівкою Одеського обласного військкомату на картковий рахунок в період травень-червень була зарахована сума одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2012 року та пенсія в загальному розмірі 150000,0 грн (а.с. 2-11).

В період з 25.05.2018 року по 16.07.2018 року ОСОБА_1 регулярно знімалися грошові кошти з поточного рахунку, у зв`язку з чим банком утримувалася комісія у розмірі 1 % та в сукупності становила 1500,0 грн (а.с.49-50).

Згідно відповіді заступника начальника філії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на запит позивача стосовно списання з його карткового рахунку комісії за користування послугами банку, повідомив, що відповідно до тарифного пакету «Мій комфорт» за яким обслуговується картковий рахунок ОСОБА_2 передбачена сплата комісії при отриманні готівки в мережі установ та банкоматів банку (в т.п. без використання картки) у розмірі 1% (а.с. 8).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 722227 (а.с.5).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення зазначає, що позивав шляхом підписання зазначеної заяви про приєднання № 1318701 беззастережно приєднується до договору в редакції, яка діяла на момент підписання даної заяви та була розміщена на інтернет-сторінці банку, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Однак апеляційний суд не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справ відсутні будь-які докази того, що саме даний договір комплексного обслуговування фізичних осіб та в наданій відповідачем до суду редакції діяв на момент підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до договору. Разом з тим, оскільки умови договорів приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк в свою чергу має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідна правова позиції також міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.

Крім того, п. 6.1.11 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на який посилається суд під час ухвалення рішення містить лише положення стосовно доручення банку здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта з метою сплати комісійної винагороди за надання послуг/здійснення операцій, однак не містить прямо визначеного розміру відсотка, що має утримуватися з поточного рахунку клієнта за надання послуг. Розмір даного відсотка не встановлений і заявою про приєднання, яка була підписана ОСОБА_1 .

Відомості стосовно розміру комісійної винагороди містить лише відповідь заступника начальника філії Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на запит позивача стосовно списання з його карткового рахунку комісії за користування послугами банку, якою керується суд при ухваленні рішення та в наданій Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» до суду копії, в яких наявні відомості щодо тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки за тарифним пакетом «Мій комфорт», однак із зазначеної копії наданої банком не вбачається чи саме вона діяла на момент підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до договору та чи був останній з нею ознайомлений.

Також слід зазначити, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться в постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, банк має підтвердити, що саме ті умови договору діяли на момент укладення відповідного договору, чи були вони доведені до відома споживача; роздруківка із сайту не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення однієї сторони, в даному випадку Банку, який в свою чергу може вносити і вносить зміни в умови відповідного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи наведене, зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано та досліджено всі обставини, які мають значення для справи, що в результаті призвело до передчасного висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовним вимог щодо стягнення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» незаконно списаних грошових коштів.

Отже, враховуючи вище наведене, апеляційний суд відповідно до ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої скасовує та ухвалює нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняє в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2020 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача шляхом стягнення грошових коштів задовольнити повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ( , м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, 01001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 1500 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

22.11.2021 року м. Одеса