Провадження № 2/522/4060/ 21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя (т.1 а.с. 1-6, 138-143, 205-211), з урахуванням уточнень позовних вимог просить:

Визнати факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 29 серпня 2009 року.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

206/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м.;

квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 105, 7 кв.м., житловою площею 46 кв.м.;

нежитлове приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2.8 кв.м.;

квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 16 кв.м.;

Квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.;

транспортний засіб Dadi.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на транспортний засіб TOYOTA модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 103/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 105,7 кв.м., житловою 46 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини нежитлового приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину від суми грошових коштів, отриманих відповідачем при продажі транспортного засобу Dadi та стягнути з відповідача на його користь компенсацію ії вартості.

Решту майна залишити у власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та кошти за послуги фахівця у сфері права.

Позивач мотивує вимоги тим, що у 1991 вони з відповідачкою разом працювали на судні «Олександр Марінеску» у м. Росток Німеччини. Він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі, але не мешкав вже з дружиною. Спочатку вони почали зустрічатися і мешкали разом періодично. В 1993 році був розірваний шлюб з ОСОБА_3 . З 1994 року вони з відповідачкою проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_6 . В 2003 році дружина вийшла на пенсію, а він працював один в сім`ї. с самого початку сумісного проживання він матеріально забезпечував свою дружину, переводив з кожного контракту кошти. 29.08.2009 року між ними був укладений офіційний шлюб. За час перебування у шлюбі ними було придбано рухоме та нерухоме майно, яке просить визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поділити. Також зазначає, що у користуванні подружжя перебували два автомобілі: Dadi, який перебував у користуванні ОСОБА_2 та TOYOTA модель RAV4, 2014 рік випуску, в його користуванні. Між ними була досягнена домовленість щодо поділу майна в 2018 році, коли ним подано позов про розірвання шлюбу, але відповідачка не виконала домовленості, тому вимушений вирішувати питання поділу майна в суді. Також йому стало відомо, що колишня дружина продала спільне майно транспортний засіб Dadi без його згоди, тому просить стягнути на його користь Ѕ частину вартості цього майна. Також, просить відступити від рівності часток та визнати право особистої приватної власності на автомобіль на транспортний засіб TOYOTA модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Зазначає, що оплата послуг фахівця в галузі права становить 2000 гривень за підготовку і подання позову, введення кожного судового засідання 1000 гривень.

31 липня 2019 року адвокат Волков О.Л., який представляє інтереси ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовим клопотанням про долучення письмових доказів (а.с. 146 156).

31 липня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 , в порядку ст. 43 ЦПК України, в яких просить залишити нерухоме майно, яке зареєстроване на її ім`я за нею та компенсувати ОСОБА_1 різницю за нанесену моральну шкоду в сумі 30 000 доларів США (т. 2 а.с. 1 - 3)

Відповідачка зазначає, що у неї почались стосунки з відповідачем, які притаманні подружжю лише в 2009 році та 29.08.2009 року укладений шлюб. Зазначає, вони з позивачем познайомились у 1991 році в рейсі, він перебував в іншому зареєстрованому шлюбі. На той час в неї були стосунки з іншим чоловіком, а у нього з іншою жінкою. Після розірвання шлюбу в 1993 році вона здала позивачу в оренду кімнату у квартирі, яка належала на праві власності та мешкала в ній за адресою: АДРЕСА_6 . Стверджує, що вона не перебувала у фактичних шлюбних відносинах з позивачем до реєстрації шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23 червня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 про витребування доказів задовольно частково. Витребувано із Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області відомостіщодо рухомого майна, що перебувало та перебуває у власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 2004 по 2018 роки (т. 1 а.с. 242 ? 243).

19 травня 2021 року до суду надійшли письмові судові дебати представника відповідача в яких він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т. 2 а.с. 85 ? 89)

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідачка та ії представник позов не визнали, просили відмовити у задоволені позову. Також відповідачка зазначила, що з метою інвестування квартири АДРЕСА_2 були внесені кошти отриманні за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_6 , яка була ії особистим майном.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи учасників справи та допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Учасниками справи не оспорюється, що з 29 серпня 2009 року вони перебували в зареєстрованому шлюбу, який розірвано за рішенням суду.

Так, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2019 року у справі № 521/18096/18 шлюб, зареєстрований 29.08.2009 року Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 14 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (т. 1 а.с. 196 ? 197).

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Матеріали справи містять відомості про права та обов`язки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Як стверджують учасники справи, з 2003 року відповідачка є пенсіонеркою, а позивач працевлаштований моряком.

З`ясувавши обставини справи, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, суд вважає необхідним визнати факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 29 серпня 2009 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд не приймає до уваги доводи відповідачки щодо вони не перебування у фактичних шлюбних відносинах з позивачем до реєстрації шлюбу, оскільки обставини спростовані в ході судового розгляду.

При вирішенні справи судом враховується та обставина, що факт спільного проживання законодавець пов`язує з необхідністю вирішення майнового спору.

За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Як вбачається із матеріалів справи, за період з 01 січня 2004 року по 2016 рік за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на наступне нерухоме майно:

206/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м., дата реєстрації права власності 04.12.2012 року. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 19.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пучковою І.А., реєстровий номер 1760;

квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 105,7 кв.м., житловою площею 46 кв.м., дата реєстрації права власності 18.10.2005 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_4 , 19.09.2005 року, Виконавчий комітет Одеської міської ради;

нежитлове приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2.8 кв.м., дата реєстрації права власності 16.06.2007 року. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_5 , 08.06.2007 року, Виконавчий комітет Одеської міської ради;

квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 16 кв.м.; дата реєстрації права власності 12.09.2016 року. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 12.09.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., реєстровий номер 1497.

Крім того, 24.09.2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу № 1-1612, 15.09.2009 року, який посвідчений Третьою Одеською державною нотаріальною конторою (т. 1 а.с. 34).

Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, необхідно визнати об`єктами спільної сумісної власності як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

206/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м.;

Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 105, 7 кв.м., житловою площею 46 кв.м.;

Нежитлове приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2.8 кв.м.;

Квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 16 кв.м.;

Квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.

При цьому, суд вважає необхідним поділити спільне майно учасників справи та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину зазначеного нерухомого майна, за виключенням квартири АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.. Решту майна залишити у власності ОСОБА_2 .

Щодо вимог стосовно поділу квартири АДРЕСА_2 .

Так, 23 травня 2005 року між Ремонтно-будівельною компанією «Простройматеріали» та ОСОБА_2 укладений договір доручення на інвестування будівельного житлового будинку по АДРЕСА_7 (будівельний) в АДРЕСА_3 (почтовий) квартири під № 184 на 10 поверху, загальною площею 104,5 кв.м. (а.с.152)

19 вересня 2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 , загальною площею 105,7 кв.м. (т. 1 .а.с. 154).

Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 155).

Суд враховує доводи відповідачки, що Ѕ частини вартості зазначеної квартири внесена за кошти належні особисто ОСОБА_2 , які вона отримала від продажу 11 серпня 2005 року особистого нерухомого майна квартири під АДРЕСА_8 (т. 2 а.с. 6).

З урахуванням викладеного за позивачем необхідно визнати право власності на ј частини квартири АДРЕСА_2 .

Щодо вимог про стягнення компенсації за продаж рухомого майна та визнання особистою приватною власністю.

08.10.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль марки TOYOTA, Модель RAV4, тип Загальний легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 42, 238).

Листом Регіонального Сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 16.07.2020 року № 31/15-746, на виконання ухвали суду від 26.06.2020 року, повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , з 2004 по 2018 роки, 07.09.2007 року в РЕВ № 1 м. Одеси було зареєстровано автомобіль DADI BDD1022SE, 2007 року виготовлення, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , закріплено номерний знак НОМЕР_8 , який 02.06.2018 в ТСЦ 5152 було перереєстровано на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_9 . Станом на цей час транспортні засоби на праві власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , не зареєстровані (т. 1 а.с. 248).

Позивач просить стягнути компенсацію витрат в розмірі Ѕ частини за продаж автомобіля DADI, який був зареєстрований за ОСОБА_2 та визнати за ним право особистої власності на автомобіль марки TOYOTA, Модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суду не надані докази, щодо вартості продажу автомобіля DADI BDD1022SE, 2007 року виготовлення, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , який відбувся 02.06.2018 року, та суд звертає увагу, що цей автомобіль був відчужений в період шлюбу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості Ѕ частини цього автомобіля не підлягають задоволенню.

Також, суду не надані докази, що автомобіль марки TOYOTA, Модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний за особисті кошти ОСОБА_1 (джерело набуття).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

При таких обставинах, відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на транспортний засіб TOYOTA модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 7000 гривень.

Крім того, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України).

Витрати на надання професійної правової допомоги позивачем не визначена в грошовому еквіваленті, а в позовній заяві зазначено про оплату послуг фахівця в галузі права становить 2000 гривень за підготовку і подання позову, введення кожного судового засідання 1000 гривень

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем та його представником суду не надано: 1) копію договору про надання правової допомоги; 2) копію додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги (калькуляція); 3) акт наданих послуг; 4) квитанції до прибутково касового ордеру №.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 15, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 133, 137 259, 263 ? 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодекса України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 29 серпня 2009 року.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

206/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м.

Квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 105, 7 кв.м., житловою площею 46 кв.м.

Нежитлове приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2.8 кв.м.

Квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 16 кв.м.

Квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 103/1000 часток квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв.м., житловою площею 79,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 105,7 кв.м., житловою 46 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини нежитлового приміщення № Х1-13 у будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 2,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м.

Решту майна залишити у власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

В задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 28 травня 2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

19.05.2021