_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/73/21
Київський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря - Баранової Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
Однак, заявник стверджує, що в рішенні суду не вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим вважає необхідним звернутися до суду з даною заявою про ухвалення додаткового рішення.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник заявника/позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав частково та з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідач по справі ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 21 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 08 вересня 2006 року Виконавчим комітетом Косівської сільської ради Котовського району Одеської області про що в книзі реєстрації шлюбів 08 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 06. Залишено позивачеві після розірвання шлюбу шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 21 липня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року на даний час не виконане, строк протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання - не закінчився.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_2 зазначає, що у рішенні суду фактично не вирішено питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у поданій позовній заяві та відповіді на відзив просила усі судові витрати, зокрема сплачений при поданні позову судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача, однак, вказане питання судом було вирішено лише частково в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК Кураїни, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві №№820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи містяться документи, що свідчать про існування договірних відносин між клієнтом ( ОСОБА_2 ) та адвокатом Щукіним О.С., а саме: Договір про надання правової допомоги від 15/07/21 року, додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 20.07.2021 року, та Акт приймання-передачі юридичних послуг з правової допомоги № 1/21 від 22.09.2021 року.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 20.07.2021 року сторони погодили, що вартість 1 години Адвоката за договором в частині надання Юридичних послуг з професійної правничої допомоги щодо судового захисту в Київському районному суді м. Одеса прав та законних інтересів Клієнта у справі № 947/22256/21 становить 1000,00 гривень.

Вирішуючи питання по суті, суд приходить до висновку, що справа про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не належить до складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, та яка була призначена до розгляду у спрощеному провадженні.

Таким чином, враховуючи виконані роботи, складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також пропорційність задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.133, 137, 261, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 947/22256/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Куриленко О. М.