КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/1626/21
Провадження № 2/133/723/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2021

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кучерук І.М.,

за участю секретаря Медик Л.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Козятинської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що його дід та баба починаючи з 1971 року і по день своєї смерті проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 . У вказаний будинок вони вселилися, так як дід працював на залізниці і потребував житла, тому цей будинок був йому виділений для проживання як працівнику залізниці, однак ніяких документів в домашньому архіві не збереглося. Вони постійно користувалися вказаним будинком, проводили в ньому капітальні та поточні ремонти, належним чином його утримували. В цьому будинку також народилася і проживала його мати. Деякий час його батьки жили в місті Вінниці, а потім повернулися в батьківський будинок його матері, де і проживали по день своєї смерті.

Його дід ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадщину фактично в шестимісячний строк прийняла його дружина, а його баба, ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті у володіння та розпорядження спадковим майном у шестимісячний строк фактично вступила їх дочка, а його мати, ОСОБА_4 .

Його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день своєї смерті мати проживала в АДРЕСА_1 без реєстрації .

Вказаний житловий будинок протягом 50 років перебуває у володінні та користуванні його родини, однак за життя ніхто не оформив право власності на будинок. Тому в даний час він, як спадкоємець покійних діда, баби та батьків потребує захисту своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2021 провадження у справі відкрито та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надала до суду заяву, в якій позов підтримала та просить слухання справи провести у їхню відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав та просить слухання справи провести у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що батьками позивача, відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Шлюб між батьками позивача зареєстрований 05.10.1985, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 05.10.1985, з якого вбачається, що після укладення шлюбу матері позивача присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.9).

Батьками матері позивача ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про народження, були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які відповідно є, дідом та бабою позивача по материнській лінії.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , починаючи з 1971 року і по день своєї смерті проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 . У вказаний будинок вони вселилися, так як ОСОБА_7 працював на залізниці і потребував житла, тому цей будинок був йому виділений для проживання як працівнику залізниці. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали, користувалися вказаним будинком, проводили в ньому капітальні та поточні ремонти, належним чином його утримували. (а.с.17).

Деякий час батьки позивача жили в місті Вінниці, а потім повернулись у вказаний будинок, де і проживали по день своєї смерті ( а.с.16).

Дід позивача - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадщину фактично в шестимісячний строк прийняла його дружина, а баба позивача, ОСОБА_3 , яка проживала з ним на день смерті і залишилася проживати в будинку, так як вона розпорядилася спадковим майном, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету (а.с.18).

Баба позивача - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті у володіння та розпорядження спадковим майном у шестимісячний строк фактично вступила їх дочка, а мати позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету (а.с.16). ОСОБА_4 проживала в будинку, доглядала за ним, проводила косметичні ремонти, користувалася майном покійних батьків.

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На день своєї смерті ОСОБА_4 проживала в АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв позивач, як спадкоємець першої черги за законом, подавши заяву про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15).

Інших спадкоємців за законом не має, спадкоємство за законом не було змінено заповітом.

Після смерті ОСОБА_4 спадковим будинком користується лише позивач. За час перебування будинку у володінні та користуванні родини позивача в ньому неодноразово проводилися поточні та капітальні ремонти, здійснювалася оплата витрат за електроенергію, тобто будинок підтримувався у належному стані.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_2 протягом 50 років перебуває у володіння та користуванні родини позивача, які за життя не оформили право власності на будинок.

Той факт, що дід та баба, а також батьки позивача відкрито, безперервно володіли та користувалися житловим будинком АДРЕСА_2 підтверджується довідками квартального комітету, квитанціями про оплату електроенергії, відміткою про реєстрацію місця проживання в домовій книзі (а.с.21-22,29-32,16-19). Ніхто інший будинком не користувався та на нього не претендує.

Таким чином, починаючи з 1971 року дід, баба, мати позивача з дня свого народження, потім також і батько, відкрито та добросовісно користувалися житловим будинком АДРЕСА_2 .

З довідки, виданої КП «ВООБТІ» від 25.11.2019 вбачається, що згідно облікових даних архівосховища Козятинського РСП КП «ВООБТІ», станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась. Поштова адреса житлового будинку змінена згідно з рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради №43 від 19.02.1987 (а.с.20).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного вище, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницької апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Козятинська міська рада Вінницької області, знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану,20, м. Козятин, Хмільницький район, Вінницька область, .

Повне судове рішення складене 03.11.2021.

Суддя І.М. Кучерук