Дата документу 16.11.2021
Справа № 501/2498/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

справа № 501/2498/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2

третя особа: Одеська універсальна товарна біржа "GIP", юридична адреса: 65004, м.Одеса, вул. Гоголя, буд. 12

предмет та підстави позову: про визнання договору купілві-продажу дійсним

учасники справи не з?явилась.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І. виклад позиції позивача.

29.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (третя особа - Одеська універсальна товарна біржа "GIP") про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна за №99/0183, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 41,90 кв.м., який зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу №5 за реєстровим №468 стор. 180(а.с.2-6).

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

У відповідності до ч.4 ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

З огляду на вказані норми закону позивач вважає, що з відповідачем вона домовилися відносно усіх істотних умов Договору, про предмет договору і його ціну та під час його укладення відбулося повне виконання Договору як з її боку, оскільки я здійснила оплату у повному обсязі, так і з боку відповідача, який прийняв оплату та передав їй у володіння й користування квартиру за вище вказаною адресою, тобто були виконали усі істотні умови Договору.

З часу укладення Договору відповідач звільнив квартиру, а вона зареєструвала Договір в КП "БТІ" за визначеною на той час процедурою, та 24.03.2000 року зареєструвалася за вказаною адресою, де постійно проживає разом із сім`єю, сплачує комунальні послуги та інші витрати за квартиру.

Жодних перешкод у користуванні квартирою в неї не виникало до 12.01.2021 року, а саме до моменту коли її чоловікові - ОСОБА_3 Відділ реєстрації обліку осіб Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області відмовив в реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою придбаної нею квартири, з тих підстав що в неї відсутні документи, які підтверджують право власності на вказане нерухоме майно.

Відповідно довідки КП «БТІ» Чорноморської міської ради Одеської області від 19.07.2021 року вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №99/0183 від 09.12.1999 року станом на 29.12.2012 року був належним чином зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу №5 за реєстровим №468 стор. 180.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Учасники провадження про день та час розгляду справи сповіщену належним чином (а.с. 32-34), однак в судове засідання не з`явився, при цьому представник позивача - адвокат Чугнунов В.В. надав клопотання, яким підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за відсутністю сторони позивача (а.с. 35).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у спрощеному порядку без виклику сторін ( а.с. 24).

Ухвалою суду від 31.01.2017 року було призначено експертизу (т.1 а.с. 71-73).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

09.12.1999 року між позивачем та відповідачем на Одеській універсальній товарній біржі "GIP" було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за №99/0183, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 41,90 кв.м., який зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу №5 за реєстровим №468 стор. 180 (а.с. 10, 15).

З часу укладення Договору відповідач звільнив квартиру, а позивач зареєструвала Договір в КП "БТІ" за визначеною на той час процедурою, та 24.03.2000 року зареєстру-валася за вказаною адресою, де постійно проживає з сім`єю (а.с. 18).

12.01.2021року Відділ реєстрації обліку осіб Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області відмовив позивачу в реєстрації місця проживання її чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав що у позивача відсутні документи, які підтверджують її право власності на вказане нерухоме майно (а.с. 16-17).

Відповідно довідки КП «БТІ» Чорноморської міської ради Одеської області від 19.07.2021 року вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №99/0183 від 09.12.1999 року станом на 29.12.2012 року був належним чином зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу №5 за реєстровим №468 стор. 180 (а.с. 11).

V. Оцінка Суду.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

У відповідності до ч.4 ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України).

Частиною 4 Прикінцевих положень діючого Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року) встановлено, що названий Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На момент укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна №99/0183 від 09.12.1999 діяв ЦК УРСРв редакції 1963 року, тому зазначений спір має розглядатися за правилами матеріального закону, який діяв на момент укладання спірного договору.

Стаття 86 ЦК УРСР в редакції 1963 року право власності - це, врегульовані законом, суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними.

Стаття 128 ЦК УРСР в редакції 1963 рокуправо власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Відповідно до ст.41 ЦК УРСР в редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Стаття 42 ЦК УРСР в редакції 1963 року угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством.

Стаття 224 ЦК УРСР в редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на вище викладена Суд приходить до висновку що спірний договір відповідає вимогами статті 15 Закону України «Про товарну біржу», так як в ньму визначені істотні умови угоди: предмет і ціна, та момент підписання договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, що підтверджується відповідними підписами в договорі.

Згідно статті 228 ЦК УРСР в редакції 1963 року продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

З огляду на зазначене, відповідно до ст.153 ЦК УРСР в редакції 1963 року, Договір є укладеним.

Згідно ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на момент укладання договору, визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню угоди. Таким чином така угода, відповідно до чинного на той період законодавства, не підлягала нотаріальному посвідченню.

Беручи до уваги дві вищезазначені норми, які діяли у 1999 році, вбачається, що станом на час укладання договору, передбачалась можливість укладання договорів у двох формах: простій письмовій - на товарній біржі без подальшого нотаріального посвідчення згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції 1991 рокута письмовій нотаріальній формі згідно ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомості стало обов`язковим починаючи з 01.01.2004 року, у зв`язку із вступом в силу нового ЦК України в редакції 2003 року, на підставі якого видано Інструкцію «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджену Наказом Мінюсту України № 20/5 від 03.03.2004 року, яка використовується нотаріусами при вчинені дій з посвідчення відповідного правочину.

Відповідно до положень ст.47 ЦК УРCР в редакції 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі, а відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Біржова угода купівлі - продажу нерухомості являлася одним із видів правочинів відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення Договору.

Частина 2 статті 47 ЦК УPCP в редакції 1963 року передбачає що суд вправі за вимогою сторони, яка виконала умови договору, визнати таку угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

З цих підстав, керуючись статтями 3-5, 7, 10, 13, 19, 258, 339-342, 352 Цивільно процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одеська універсальна товарна біржа «GIP» про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99/0183 від 09.12.1999 року, а саме квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 41.90 кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», зареєстрований в КП «БТІ» та записаний в реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 468 стор. 180.

Повний текст рішення складено та підписано 16 лисопада 2021 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Суддя Іллічівського

міського суду Одеської області Смирнов В.В.