Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя у складі:

головуючого судді Мирошниченка Ю.М.;

секретаря судового засідання Іванової О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ;

представника відповідача Курилової О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

1. Позиції сторін.

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати неналежними перекази на суму 4995 грн., проведені 16.06.2018 року за її поточним рахунком, відкритому в АТ «Перший український міжнародний банк» (далі - Банк) і зобов`язати відповідача відновити залишок на рахунку до попереднього стану та скасувати заборгованість з огляду на відсутність вини споживача.

На обґрунтування вимог посилалась на те, що у березні 2018 року підписала заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб й отримала кредитну картку, однак нею не користувалась та не активувала. 16 червня 2018 року їй зателефонували з незнайомого номеру щодо обговорення деталей розміщеного нею на сайті OLX оголошення про продаж шпалер. Після обговорення характеристик товару абонент висловив намір придбати його та попросив повідомити номер банківської картки, на яку він може переказати гроші. Після цього покупець почав ставити підозрілі питання, намагаючись отримати її персональні дані. Вона припинила розмову й зателефонувала на гарячу лінію Банку. Повідомила про надходження підозрілого телефонного дзвінка та попросила співробітника Банку заблокувати кредитну карту. Після розмови з оператором Банку виявила, що її телефонний номер не працює. Звернулась до сервісного оператора ПрАТ «Київстар», де дізналась, що у м. Дніпро відбулась заміна її SIM-картки та що її номером користувались треті особи.

29 червня 2018 року отримала повідомлення відповідача про те, що можливість користування карткою та доступ у додаток «Інтернет-банкінг» обмежені через підозрілі операції, а у відділені Банку дізналась про наявність заборгованості. З приводу зазначених подій порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вважає, що причиною утворення заборгованості є халатність відповідача, який попри її прохання заблокувати картку та багаторазові спроби шахраїв пройти ідентифікацію в телефонному режимі, надав їм дані для входу в онлайн-банкінг та доступ до її рахунку.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, стверджувала, що у проведенні незаконних транзакцій є вина позивачки, яка розкрила шахраям конфіденційну інформацію, зокрема щодо номера кредитної картки та кодового слова.

2. Щодо фактів.

10 березня 2018 року ОСОБА_3 підписала заяву № 01 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО). У заяві просила підключити її до системи «Інтернет-банкінг» і зазначила номер телефону для отримання повідомлень та паролів - та просила встановити кредитний ліміт у розмірі 1000 грн. (а. с. 12).

За повідомленням ПрАТ «Київстар», 16.06.2018 року о 14-29 год. за абонентським номером НОМЕР_1 була здійснена заміна SIM-карти у магазині «Київстар» у м. Дніпро та о 16-15 год. в м. Маріуполі. Необхідні дані для отримання послуги «Заміна SIM-карти» - SIM-карта (зв`язана на момент звернення з абонентським номером) або оригінал носій з PIN, PUK-кодами, або одна із наступних інформаційних комбінацій: три номери, на які найчастіше були здійснені дзвінки ненульової тривалості з орієнтованою датою їх здійснення; IMEI кінцевого обладнання та залишкову суму коштів на рахунку абонентського номеру; IMEI кінцевого обладнання та один з-поміж останніх переказів коштів із зазначенням дати, суми та номера, на який був здійснений переказ коштів (а.с.18).

З виписки з особового рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що 16 червня 2018 року здійснено оплату рахунку за послуги мобільного зв`язку за номером телефону НОМЕР_3 на суму 95 грн., та за номером НОМЕР_4 на суму 4900 грн., а також відбулась транзакція з оплати страхового платежу за договором на суму 61,23 грн. (а.с.20)

29 червня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до відділення Банку із заявою про оспорювання транзакцій, які відбулись 16.06.2018 року, посилаючись на те, що не брала участь та не надавала згоди на проведення вказаних транзакцій. Стверджувала, що карта перебувала в її користуванні на час здійснення транзакцій (а.с.19).

12 вересня 2018 року Банк повідомив позивачку про те, що вхід до системи «Інтернет-банкінг» можливий виключно у разі вірного введення Логіну та Пароля 1, для ініціювання банківських операцій з використанням системи необхідно додаткове введення Пароля 2, який надсилається у вигляді SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаного в заяві на приєднання до ДКБО. Пароль 1 та Пароль 2 є секретною інформацією відомою лише споживачу. Клієнт самостійно має забезпечити недоступність для третіх осіб Логіна, Пароля 1 та Пароля 2, а також самостійно і в повному обсязі несе відповідальність за всі наслідки, спричинені здійсненням доступу та/або ініціюванням банківських операцій третіми особами, у разі отримання ними інформації про Логін, Пароль 2 та Пароль 2 у будь-який спосіб, зокрема, але не виключно, через безпосереднє з необережності чи з відома повідомлення Клієнтом зазначеної інформації третім особам, підбора третіми особами Логіну , Паролю 1 та Паролю 2 тощо. Клієнт несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння мобільним телефоном (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві на приєднання до ДКБО або повідомлений в іншому встановленому договором порядку, а також ризик технічного перехоплення інформації, направлений на номер мобільного телефону клієнта. Вказані операції по перерахуванню коштів з поточного рахунку на оплату послуг мобільного зв`язку проведені за допомогою системи «Інтернет-банкінг» після правильного введення Логіну та Паролю 1, а також правильного введення Паролю 2 стосовно кожної операції, паролі надсилались на вказаний у заяві номер мобільного телефону, а тому будь-які помилки з боку Банку відсутні (а.с.21).

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до поліції із заявою про вчинення злочину за фактом шахрайських дій з її кредитною карткою (а.с.22-23), за заявою внесено відомості до ЄРДР за № 0001849 від 20.07.20218 року за ч. 1 ст. 190 КК України, позивачку визнано потерпілою у кримінальному провадженні (а.с.24).

ОСОБА_3 звернулась до Банку із заявою про припинення незаконних дій, спрямованих на отримання від неї коштів, якими заволоділи сторонні особи (а.с.25-27).

Банк повідомив позивачку, що за результатами перевірки встановлено, таке:

- 16.06.2018 року о 13-41 год. з номера, зазначеного ОСОБА_1 в анкеті НОМЕР_5 , зафіксовано дзвінок. Клієнт пройшов ідентифікацію, включаючи кодове слово. Надійшла скарга на можливе спілкування з шахраями, прохання заблокувати картку. Оператор блокує карту клієнта та рекомендує використовувати інтернет-банкінг, відправляє логін та пароль на анкетний номер телефону;

-16.06.2018 року о 14-37 год. зафіксовано дзвінок з анкетного номера НОМЕР_5 з проханням вислати параметри входу до системи онлайн-банкінгу. Особа, яка телефонувала, назвала всі дані, включаючи кодове слово, але не знала точної адреси прописки, дані Банком не відправлені;

-16.06.2018 року о 14-39 год. зафіксовано дзвінок з анкетного номера НОМЕР_5 з проханням вислати параметри входу до системи онлайн-банкінгу. Особа, яка телефонувала, назвала всі дані, включаючи кодове слово, але знову не вказала точної адреси прописки, дані Банком не відправлені;

-16.06.2018 року о 14-43 год. зафіксовано дзвінок з анкетного номера НОМЕР_5 з проханням вислати параметри входу до системи онлайн-банкінгу. Особа, яка телефонувала, назвала всі дані, включаючи кодове слово, але знову не вказала точної адреси прописки, дані Банком не відправлені;

-16.06.2018 року о 14-53 год. зафіксовано дзвінок з анкетного номера НОМЕР_5 з проханням вислати параметри входу до системи онлайн-банкінгу і отримання інформації про баланс на картковому рахунку. Особа, яка телефонувала, назвала всі дані, включаючи кодове слово, і була названа адреса прописки, дані Банком відправлені на анкетний номер телефона.

Як наслідок, з карткового рахунку № НОМЕР_6 списана сума грошових коштів у розмірі 4995,00 грн. Помилок з боку Банку не було, а тому відсутні підстави для повернення грошових коштів (а.с.28-29).

У 2019 році Литвиненко (Макарова) звернулась до голови правління АТ «ПУМБ» із проханнями припинити погрози працівників Банку щодо повернення коштів, якими заволоділи сторонні особи (а.с.30), та отримала повідомлення про відсутність помилки Банку (а.с.34).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 10.03.2018 року вбачається, що станом на 05.07.2021 року заборгованість складає 11748, 62 грн.

Пунктом 2.4. Розділу ІІ ДКБО визначено, що держатель картки зобов`язаний вжити всіх можливих заходів для запобігання втрати/крадіжки картки, надійно зберігати картку та портативний пристрій, на який держателем картки встановлено мобільний платіжний додаток і не передавати картку/портативний пристрій у користування третім особам, не повідомляти реквізити картки або іншу інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Держатель картки зобов`язаний не повідомляти третім особам ПІН (в тому числі паролі або кодові слова) та зберігати його в таємниці, щоб ні за яких умов він не став відомий третім особам, не записувати ПІН на картку та інші предмети, які зберігаються разом з карткою, не зберігати ПІН разом з карткою, знищувати всі повідомлення, які містять ПІН одразу після ознайомлення з їх змістом.

Пунктом 2.16 ДКБО встановлено, що банк має право вилучити або зупинити дію картки, а також обмежити використання зареєстрованих в мобільному платіжному додатку карток, при наявності обставин, які свідчать про несанкціоноване/неправомірне використання картки або її реквізитів або при виникненні у банку підозри щодо імовірної загрози незаконного використання картки або її реквізитів.

Держатель картки має право ініціювати зупинення (блокування) дії карток, емітованих до карткового рахунку шляхом звернення до відділення банку особисто, або способами, вказаними у п. 2.19 Розділу ІІ Договору (п.2.18)

У випадку втрати/крадіжки картки/її реквізитів або інших випадках можливого несанкціонованого використання картки та/або її реквізитів (в тому числі будь-якої інформації щодо картки або портативного пристрою із встановлення мобільного додатку, в якому зареєстровано картку), проведення несанкціонованих держателем картки операцій за картковим рахунком, держатель картки зобов`язаний негайно, а саме у найкоротший строк протягом дня, в який здійснювалися відповідні події, здійснити зупинення/блокування дії картки шляхом, зокрема, звернення до Центру обслуговування клієнтів. Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки або здійсненні за допомогою мобільного платіжного додатку, до зупинення (блокування) дії картки або обмеження використання зареєстрованих в мобільному платіжному додатку карток, а також у разі розблокування дії картки клієнтом (п. 2.19).

Держатель картки зобов`язаний у випадку крадіжки/втрати картки/її реквізитів або інших випадків можливого несанкціонованого використання картки та/або її реквізитів, проведення несанкціонованих держателем картки операцій здійснити зупинення (блокування) дії картки (п. 2.25).

Пунктом 6.5 частини 6 ДКБО визначено, що для здійснення доступу до системи «Інтернет-банкінг» банк використовує номер мобільного телефону клієнта, зазначений в заяві на приєднання до ДКБО та за допомогою СМС-повідомлення направляє Пароль 1 та/або Пароль 2.

Клієнт самостійно і в повному обсязі несе відповідальність за всі наслідки, спричинені здійсненням доступу та/або ініціюванням банківських операцій третіми особами, у разі отримання ними інформації про Логін, Пароль 1 та /або Пароль 2 в будь-який спосіб, зокрема але не виключно через безпосереднє з необережності чи з відома повідомленн клієнтом зазначеної в цьому пункті конфіденційної інформації третім особам, підбору третіми особами Логіну, Паролю 1 та/або Паролю 2 тощо (п. 6.6.6)

Банк надає клієнту доступ до системи «Інтернет-банкінг» виключно в разі здійснення успішної верифікації клієнта вважається успішною виключно у разі введення клієнтом правильних Логіну та Пароля 1 (п. 6.6.8).

Банк має право заблокувати доступ клієнта до системи «Інтернет-банкінг» у разі настання будь-якої з наступних умов:

- здійснення 3 поспіль невдалих спроб вводу Пароля 1;

- здійснення 3 поспіль невдалих спроб вводу Пароля 2 (п. 6.10.4);

Наданий відповідачем аудіо запис містить телефонне звернення позивачки до Центру обслуговування клієнтів з проханням заблокувати картку. Після цього зафіксовано сім дзвінків з номеру ОСОБА_1 з проханням відправити СМС з повідомленням Логіну та Паролю для доступу до «інтернет-банкінгу». При цьому абонент невірно називав адресу місця реєстрації клієнта й лише з сьомої спроби верифікацію було пройдено та надано доступ до рахунку позивачки.

3. Щодо права.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлена відповідальність суб`єктів переказу, а також визначений загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу.

Ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 вказаного Закону).

Як передбачено пунктами 14.8, 14.14, 14.15 статті 14 цього Закону, банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. При цьому, обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.

Відповідно до пунктів 6 - 9 Розділу VIПоложення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка.

Крім того, у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд бере до уваги і правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, згідно з якою, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відсутні підстави для висновку про його вину, як підставу цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2019 року у справі № 754/11784/15-ц.

4. Висновки суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що вина банку у знятті коштів з рахунку клієнта виключається лише у разі доведення, що саме клієнт банку, своїми діями чи бездіяльністю посприяв у втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом ч. 2 ст. 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України.

Всупереч ст. 81 ЦПК України Банк не надав доказів на підтвердження того, що позивачка вчинила певні дії чи допустила бездіяльність в супереч вимог закону та укладеного між ними договору, що призвели до безпідставного перерахування грошових коштів з рахунку на поповнення мобільного телефону третіх осіб, як і не надав доказів того, що позивачка порушувала заходи щодо забезпечення безпеки її карткових рахунків, повідомила інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Твердження представника відповідача про розголошення позивачкою інформації щодо кодового слова є його припущенням, на якому відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України рішення у цивільній справі ґрунтуватися не може. При цьому аналогічна за доказовою вагомістю версія щодо можливості витоку інформації з Банку його представник категорично відкидає.

Посилання відповідача на те, що позивачка розголосила номер кредитної карти шахраям не заслуховують на увагу, оскільки номер картки не є тією інформацією, що дозволяє ініціювати платіжну операцію. Більше того, переказ грошових коштів відбувся за допомогою системи «Онлайн-банкінг», доступ до якого здійснюється через номер мобільного телефону з використанням Логіну, Паролю 1 та Паролю 2, але не номера картки.

Відповідачем не надані докази того, що відповідна інформація, необхідна для викрадення коштів, як така, що використовується при скоєнні шахрайських дій, отримана викрадачами коштів в результаті умисних чи необережних дій позивачки, а не в результаті незабезпечення надійності платіжних систем АТ «ПУМБ».

ОСОБА_3 одразу після виникнення припущення щодо можливого спілкування із шахраями повідомила Банк про таку розмову та попросила заблокувати її картку, як того вимагає Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням та ДКБО. Після цього невстановленою особою сім разів здійснювались спроби отримати доступ до онлайн-банкінгу. При цьому зловмисник шість разів поспіль не міг пройти верифікацію, що мало насторожити будь-яку розумну людину, а тим паче працівників банку, які вже після третьої невдалої спроби мали б заблокувати доступ до систему онлайн-банкінгу.

Наведене дає підстави для висновку, що відповідач неналежно надав банківські послуги позивачці при користуванні платіжною системою Банку, не забезпечив належної охорони інформації, необхідної для проведення платіжних операцій і безпечного користування платіжною системою, не вжив заходів необхідних для збереження коштів на рахунку клієнта, не забезпечивши належне функціонування платіжної системи щодо захисту рахунку позивачки від доступу сторонніх осіб, збереження її коштів та унеможливлення заволодіння грошовими коштами позивача третіми особами.

5. Щодо судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321, 386, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів задовольнити.

Визнати неправомірними дії акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» щодо проведення списання з карткового рахунку № НОМЕР_6 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 на підставі заяви № 01 від 10.03.2018 року, грошових коштів у розмірі 5056,23 грн.

Зобов`язати акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» відновити порушені права ОСОБА_1 шляхом відновлення стану карткового рахунку № НОМЕР_6 , що існував станом на 16.06.2018 року до списання коштів внаслідок проведення операцій (транзакцій) з оплати рахунку за послуги мобільного зв`язку за номерами телефонів НОМЕР_3 на суму 95 грн. та НОМЕР_4 на суму 4900 грн., а також з оплати страхового платежу за договором на суму 61,23 грн. та скасувати заборгованість за вказаним рахунком.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повне судове рішення буде складено 25 листопада 2021 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко