Ухвала

23 листопада 2021 року

місто Київ

справа № 754/16764/17

провадження № 61-18091св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

розглянув заяву про самовідвід колегії суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Яремка В. В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 , яка виникла на підставі кредитного договору від 07 травня 2007 року № 321 у розмірі 98 179, 19 дол. США, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Людмилою Леонідівною 07 травня 2007 року, за реєстровим номером 3670, на двокімнатну квартиру, загальною площею 54, 2 кв. м, житловою площею 30, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за процедурами виконавчого провадження, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року позов задоволено.

У рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 , яка виникла на підставі кредитного договору від 07 травня 2007 року № 321 у розмірі 98 179, 19 дол. США, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л. 07 травня 2007 року, за реєстровим номером 3670, на двокімнатну квартиру, загальною площею 54, 2 кв. м, житловою площею 30, 1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів за процедурами виконавчого провадження, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 12 000, 00 грн.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

ОСОБА_1 04 рудня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за згаданою касаційною скаргою.

ОСОБА_1 29 грудня 2020 року звернувся із застосуванням засобів поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційної суду від 06 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09 серпня 2021 року звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просили скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

Колегія суддів у складі судді-доповідача Погрібний С. О., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Яремко В. В. вважає за обґрунтоване заявити самовідвід у справі з тих підстав, що брали участь у розгляді справи № 754/12116/18 (провадження № 61-6024св19) у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги.

Заява про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Верховним Судом встановлено, що постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 754/12116/18 (провадження № 61-6024св19) ухвалена за результатами розгляду справи за участі колегії суддів у складі: головуючого - Ступак О. В. (судді-доповідача), суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.

У справі № 754/12116/18 позивач ОСОБА_3 просила визнати недійсним укладений 06 вересня 2017 року між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 договір № 24 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 321 та договором поруки; визнати недійсним укладений 06 вересня 2017 року між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 24-1.

За умовами зазначених договорів визначено, що ОСОБА_1 , як новому кредитору, передається право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 98 179, 19 дол. США та право вимоги на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 .

Предметом позову у справі № 754/16764/17, що переглядається, є звернення стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 , яка виникла на підставі кредитного договору від 07 травня 2007 року № 321 у розмірі 98 179, 19 дол. США, на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, на квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, суддями Погрібним С. О., Гулейковим І. Ю., Яремком В. В. , які входили у склад колегії суддів, визначеної для розгляду справи № 754/12116/18, вже висловлена правова позиція щодо законності та обґрунтованості переходу права вимоги до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 98 179, 19 дол. США та права вимоги на предмет іпотеки (квартиру) до нового кредитора ОСОБА_1 , який на підставі зазначених договорів відступлення права вимоги, визнаних судом касаційної інстанції недійсними, просить у цій справі (№ 754/16764/17) у рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_2 .

За правилом пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що судді Верховного Суду Погрібний С. О., Гулейков І. Ю., Яремко В. В. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо відсутності безсторонності у певного судді, що об`єктивно виправдані.

З огляду на викладене та ураховуючи, що судді Погрібний С. О., Гулейков І. Ю., Яремко В. В. брали участь у розгляді справи № 754/12116/18 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, предметом якої було вирішення вимоги про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, за якими ОСОБА_1 , як новому кредитору, передано право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 98 179, 19 дол. США та право вимоги на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , та висловили свою правову позицію щодо застосування норм матеріального та процесуального права в цій частині, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду касаційної скарги у справі № 754/16764/17 та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів зробила висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Яремка В. В. та передачі касаційних скарг ОСОБА_1 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Яремка В. В. задовольнити.

Відвести суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю., Яремка В. В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, а також касаційної скарги ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у цивільній справі № 754/16764/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Передати цивільну справу № 754/16764/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року та касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко