19.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/2673/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2673/20
Провадження номер 2/205/422/21

РІШЕННЯ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/2673/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду-
15 квітня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду.
Позов обґрунтований тим, що 15 жовтня 2018 року між ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_1 укладено договір підряду (далі - Договір). Відповідно до договору позивач зобов`язалася виконати на замовлення відповідача роботи, а саме: монтаж опалубки навколо сараю,8,5 кв. м, підйом висоти на 2 шт. цегли замовника, перекладання даху сараю, 6 кв.м, відбивання стяжки 4 кв. м, а відповідач зобов`язалася своєчасно оплатити виконану роботу. Відповідно до кошторису загальна вартість замовлення становить 14 250 грн. 15 жовтня 2018 року відповідачем сплачено 8 000 грн., залишок суми, що підлягає сплаті за Договором становить 6 250 грн. Позивачем 25 жовтня 2018 року було закуплено матеріали на суму 9 648 грн. та повідомлено відповідача про готовність приступити до виконання робіт, також було узгоджено дату виконання робіт. 26 жовтня 2018 року, 14 листопада 2018 року , 05 травня 2019 року співробітники позивача прибували за адресою: АДРЕСА_1 , однак, не були допущені відповідачем до виконання робіт. Також 26 жовтня 2018 року та 14 листопада 2018 року відповідач від прийняття робіт та оплати відмовилась.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 8 000 грн. та судовий збір.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року зобов`язано ФОП ОСОБА_1 виконати в повному обсязі Договір підряду від 15 жовтня 2018 року в найкоротший строк, але не пізніше 31 грудня 2020 року.
На виконання вказаної постанови 26 лютого 2020 року та 17 березня 2020 року позивач звернулася до ОСОБА_2 з листами щодо погодження дати та часу для прийняття робіт за договором підряду від 15 жовтня 2018 року. проте, відповідач відповіді не надала.
На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду в розмірі 6 250 грн., а також 13 252,50 грн. за зберігання матеріалів з 25 жовтня 2018 року по 25 листопада 2018 року.
05 березня від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, оскільки відповідачем оплачено заборгованість за Договором в розмірі 6 250 грн., просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за зберігання матеріалів у сумі 13 252,50 грн.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, підтримав та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились повторно. Про день, час та місце проведення судового засідання відповідач ОСОБА_2 повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.
У силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з`явилася до суду повторно без поважних причин. Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача та її представника.
Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
У ході судового розгляду встановлено, що 15 жовтня 2018 року між сторонами укладено договір підряду, відповідно до якого позивач зобов`язалася орієнтовно до 31 грудня 2018 року виконати роботи відповідно до кошторису замовлення, а саме: монтаж опалубки навколо сараю,8,5 кв. м, підйом висоти на 2 шт. цегли замовника, перекладання даху сараю, 6 кв.м, відбивання стяжки 4 кв. м, а відповідач зобов`язалася своєчасно прийняти оплатити роботу. Відповідно до кошторису замовлення загальна вартість робіт складає 14 250 грн.
Позивач у позові зазначає, що матеріали, необхідні для виконання робіт, визначених Договором, були нею придбані 25 жовтня 2018 року, що підтверджується товарним чеком від 25 жовтня 2018 року на суму 9 648 грн. (а.с. 19).
Згідно з позовом працівники позивача прибували за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання робіт за Договором, однак, відповідач не допустила їх до виконання робіт.
Оцінивши акти на виконання робіт від 26 жовтня 2018 року (а.с.18),14 листопада 2018 року (а.с.17), 08 травня 2019 року (а.с.20), надані позивачем, відповідно до яких робітники прибули за вказаною вище адресою, але не були допущені до виконання робіт, заслухавши показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд встановив, що 26 жовтня 2018 року, 14 листопада 2018 року та 08 травня 2019 року працівники позивача не приступили до виконання робіт, передбачених Договором, через відсутність замовника на місці виконання робіт. Узгодження між сторонами вказаних дат для виконання робіт, повідомлення відповідача про ці дати належними доказами та показаннями свідків не підтверджено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено частково та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 виконати в повному обсязі договір підряду від 15 жовтня 2018 року в найкоротший строк, але не пізніше 31 грудня 2020 року (а.с.23-28).
З матеріалів справи вбачається, а також зазначено представником позивача в судовому засіданні, що сума, визначена в Договорі в розмірі 14 250 грн., оплачена відповідачем в повному обсязі.
За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
У позові ФОП ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 850 ЦК України та п. 4.6 Договору, просить стягнути з відповідача 13 252,50 грн. за зберігання матеріалів.
Відповідно до ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.
Пунктом 4.6 Договору визначено, що в разі відмови замовника, з будь-яких причин від проведення установочних робіт, за день зберігання нараховується пеня в кількості 3% від загальної вартості замовлення, з моменту дати прийняття художніх робіт. Строк зберігання місяць.
Отже, розраховуючи розмір суми 13 252,50 грн. за зберігання матеріалів з 25 жовтня 2018 року по 25 листопада 2018 року, позивач виходила з вищевказаного пункту Договору (14 250 грн. * (30 днів * 3%).
Однак, п. 4.6 Договору не може бути застосований в даному випадку, оскільки він передбачає відмову замовника з будь-яких причин від проведення установочних робіт, однак, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від проведення робіт. Доводи позивача на неможливість проведення робіт з вини відповідача суд не приймає, оскільки її вина не доведена, доказів повідомлення ОСОБА_2 про час та дати можливого виконання робіт позивачем не надано.
Окрім того, зазначений пункт Договору передбачає період нарахування пені з дати прийняття художніх робіт. Однак, обґрунтування у позові початку періоду нарахування пені за зберігання матеріалів з 25 жовтня 2018 року не відповідає даній умові Договору.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позову, оскільки заявлені позивачем вимоги не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, тому позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, покладаються на неї.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 13, 44, 76-81, 89, 131, 141, 223, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду у розмірі 13 252,50 грн.-відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2021 року.
Суддя Н.Г.Остапенко