_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1335/21
УХВАЛА

12.11.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дачно-Садового товариства «Маяк-2, ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу загальних зборів про виключення із членів, визнання членом кооперативу, зобов`язання виключити з членів, зобов`язання прийняти в члени кооперативу, зобов`язання повернути членські внески, визнання недійсними рішення правління в частині прийняття в члени кооперативу, визнати недійсними та неправомочними сплату членських внесків, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2021 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зазначеною позовною заявою.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним протокол №111, в частині виключення ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зі складу СТ «Маяк-2» (код за ); визнати ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) членом ДСТ «Маяк-2» (код за ) посмертно; зобов`язати ДСТ «Маяк-2» (код за ) виключити ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з членів ДСТ «Маяк-2» на підставі Статуту ДСТ «Маяк-2» - в зв`язку зі смертю; зобов`язати ДСТ «Маяк-2» (код за ) прийняти до членів ДСТ «Маяк-2» (код за ) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та укласти з нею договір на постачання електроенергії та води до будинку АДРЕСА_1 : зобов`язати ДСТ «Маяк-2» (код за ) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти за сплачені нею членські внески за 2018, 2019, 2020 роки; визнати недійсним рішення правління СТ «Маяк-2», відображеному у рукописному протоколі засідання правління СТ «Маяк-2» №25 від 01.12.2002 року, рукописному протоколі засідання правління СТ «Маяк-2» №104 від 07.11.2010 року, в частині прийняття в члени СТ «Маяк-2» ОСОБА_2 , у зв`язку з перевищенням повноважень правління СТ «Маяк-2», відповідно до Закону України «Про кооперацію», яке ухвалюється вищим органом управління СТ «Маяк-2» -загальними зборами членів СТ «Маяк-2»; визнати недійсним членство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в садовому товаристві «Маяк-2» (код за ) та в дачно-садовому товаристві «Маяк-2» (код за ).; визнати недійсним та неправомочним сплату ОСОБА_2 членських внесків за ділянку АДРЕСА_1 за 2021 рік та податку на землю за 2021 рік; стягнути з ДСТ «Маяк-2» (код за ) та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що у відкритті провадження слід відмовити, у зв`язку з наступним.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу (ГК) України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу (ЦК) України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціальнопобутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створене однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садовогородніми, гаражними, торговельнозакупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо

Обслуговуючий кооператив це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 % загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Враховуючи викладене, спір про визнання недійсними рішень установчих зборів та зборів уповноважених осіб є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові ВП ВС від 27.04.2021 № 591/5242/18 (14-168цс20), спір у цій справі виник з правовідносин щодо створення, управління, діяльності господарського товариства та виходу одного з учасників товариства з цього товариства. Спір виник також з приводу майна, яке однією зі сторін спору - товариством вважається таким, що внесено як вклад учасника та належить товариству на праві власності, та з приводу реєстрації цього майна одним з учасників (колишнім учасником) товариства за собою, а тому такий спір підлягає розгляду у судах господарської юрисдикції

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Окрім того ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року заяву ОСОБА_1 , інша сторона Дачно-садове товариство «Маяк-2», ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви було задоволено частково, накладено заборону будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації до вирішення цієї справи по суті проводити будь-які реєстраційні дії щодо будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1

У відповідності до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про скасування вжитих судом до подання позовної заяви заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дачно-Садового товариства «Маяк-2, ОСОБА_2 про визнання недійсним протоколу загальних зборів про виключення із членів, визнання членом кооперативу, зобов`язання виключити з членів, зобов`язання прийняти в члени кооперативу, зобов`язання повернути членські внески, визнання недійсними рішення правління в частині прийняття в члени кооперативу, визнати недійсними та неправомочними сплату членських внесків - відмовити.

Роз`яснити позивачу її право на звернення з зазначеними вимогами до господарського суду в порядку, визначеному ГПК України.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року року по цивільній справі 947/32614/21 за заявою позовом ОСОБА_1 , інша сторона Дачно-садове товариство «Маяк-2», ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,.

Зняти заборону будь-яким державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації до вирішення цієї справи по суті проводити будь-які реєстраційні дії щодо будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя Маломуж А. І.