Справа №403/93/21 провадження № 2/403/91/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Дорошенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2270,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подала.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» згідно письмових клопотань, доданих до позовної заяви, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України, а також прохав суд розглянути позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.77, 78).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 28.05.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
10.06.2011 року відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку погодилась з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй в письмову вигляді, та погодилася з ними (а.с.91).
Факт підписання анкети-заяви відповідачем по справі ОСОБА_1 під час судового розгляду спростований не був.
Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 10.06.2011 року зазначені відомості про бажання відповідача оформити на своє ім`я карту «Універсальна», а також отримати кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/Gold в розмірі 3000,00 грн..
Водночас у вказаній анкеті-заяві відсутні відомості про: розмір наданого відповідачу кредиту згідно укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, вид отриманої нею кредитної картки (з урахуванням наявності різних кредитних карток типу «Універсальна») та умови кредитування (зокрема, процентна ставка; дата, на яку мають бути погашені нараховані відсотки за користування кредитом; розмір щомісячного платежу за користування кредитними коштами; розміри та порядок нарахування штрафу та пені за порушення договірних зобов`язань).
Укладений між сторонами договір від 10.06.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить також і строку повернення кредиту (користування ним).
До позовної заяви банком додані Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.93-117) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», який передбачає чотири види Тарифів в залежності від виду кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.92), які відповідачем ОСОБА_1 не підписані.
Згідно укладеного між сторонами кредитного договору, відповідачу ОСОБА_1 були надані кредитні картки за № НОМЕР_1 зі строком дії 9/15, № НОМЕР_2 зі строком дії до 02/20 та № НОМЕР_3 зі строком дії до 02/21 (а.с.89).
Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.06.2011 року станом на 31.10.2015 року заборгованість відповідача за наданим кредитом в період з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року, складала 4310,64 грн., з яких: 4174,65 грн. - заборгованість за кредитом; 135,98 грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість та 0,01 грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість. Відомості про внесення відповідачем ОСОБА_1 в цей період грошових коштів на погашення кредиту в розрахунку заборгованості відсутні (а.с.82-83).
Зі змісту графи 11 «Сплачено відсотків» доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 10.06.2011 року вбачається зарахування банком в період з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року в рахунок сплати відсотків внесених відповідачем грошових коштів на суму 3125,82 грн..
Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, за період з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року витрати відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів за отриманим кредитом складали 6242,68 грн., а погашення отриманого кредиту здійснювалось шляхом внесення нею відповідних сум в загальному розмірі 5193,85 грн.. До суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за вказаний період банком був включений штраф за прострочення за кредитом у загальному розмірі 450,00 грн. (а.с.129-130).
Згідно виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що за період з 01.04.2020 року по 02.03.2021 року до здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат кредитних коштів банком була включена комісія в розмірі 20,00 грн.. 19.10.2020 року згідно рішення банку відмінені штрафи за минулі періоди на суму 5906,23 грн.. 28.11.2020 року повернено помилково списану комісію в сумі 20,00 грн.. Безпосередньо здійснені відповідачем витрати кредитних коштів (зокрема, шляхом зняття готівки, здійснення платежів) та внесені нею грошові суми на погашення кредиту за вказаний період відсутні (а.с.126).
Під час судового розгляду відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування нею кредитними коштами, а також здійснення платежів на погашення отриманого кредиту в зазначених вище розмірах.
0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту та
- заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.;
- заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.;
- заборгованість по пені - 0,00 грн.;
- заборгованість по комісії - 0,00 грн..
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК України).
Зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що за період користування нею кредитними коштами банком здійснювалось нарахування таких платежів як: відсотків за використання кредитного ліміту за різними ставками (2,5%, 2,9%, 3,5%, 3,6%); штрафу за прострочення за кредитом, комісії за обслуговування (членського внеску); пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. та за прострочку за кредитом; страхових платежів за «Договором страхування кредитного ліміту».
Разом з тим, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача ОСОБА_1 про її ознайомлення з ними, а укладений між сторонами кредитний договір від 10.06.2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної відповідачем ОСОБА_1 , не містить кінцевого строку повернення кредиту (користування ним), так само як і щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення отриманого кредиту в цілому, зокрема, дати, на яку відповідачем мало б бути здійснено погашення частково використаного кредитного ліміту або всієї суми використаного кредитного ліміту та у якому саме розмірі.
З огляду на викладене, судом враховується, що позивач в своєму розрахунку кредитної заборгованості при визначенні суми заборгованості за простроченим тілом кредиту, жодним чином не мотивував його нарахування, в тому числі, не зазначив підстав для визнання заборгованості за наданим відповідачу кредитом простроченою.
Належних в розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України доказів укладення між сторонами договору інших угод з цього приводу позивачем під час судового розгляду надано не було.
За вказаних обставин, позивачем не було надано суду доказів того, що саме додані банком до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач ОСОБА_1 , погоджуючись з ними шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, і сама лише обставина наявності відповідної редакції Умов та Правил надання банківських послуг, розміщеної на офіційному сайті банку на дату підписання відповідачем анкети-заяви 10.06.2011 року, жодним чином не спростовує даного висновку суду.
Таким чином, до спірних правовідносин сторін неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», як до дати виникнення спірних правовідносин сторін (10.06.2011 року), так і до моменту звернення позивача до суду з даним позовом (13.03.2021 року), а тому, за відсутності в безпосередньо підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про умови кредитування, зокрема, щодо строку повернення кредиту та щомісячних чи будь-яких інших строків внесення відповідачем грошових коштів на погашення частково використаного кредитного ліміту або всієї суми використаного кредитного ліміту та їх розміру, враховуючи не подання позивачем належних доказів на підтвердження конкретних запропонованих відповідачу Умов та Правил надання банківських послуг, додані до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не можуть свідчити про прийняття відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, запропонованих їй позивачем, як кредитором, умов та приєднання її, як другої сторони, до запропонованого договору в цілому, а, отже, не можуть оцінюватися судом як стандартна (типова) форма, встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, який відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк користування відповідачем наданим їй кредитом та дату, на яку нею мало бути здійснено погашення частини або всієї суми використаного кредитного ліміту та у якому саме розмірі.
Таким чином, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору, передбачених Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, зокрема, щодо розміру та строків внесення нею платежів в рахунок погашення використаних кредитних коштів, з урахуванням того, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить вказаних умов, суд приходить до висновку про необгрунтованість твердження представника позивача про наявність у відповідача заборгованості саме за простроченим тілом кредиту та при вирішенні спору надає оцінку наявності у відповідача заборгованості за наданим кредитом, виходячи із наданих банком доказів.
На підтвердження розміру заборгованості за договором №б/н від 10.06.2011 року позивачем надано три розрахунки, що охоплюють періоди: 1) з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року; 2) з 01.11.2015 року по 31.03.2020 року та 3) з 01.04.2020 року по 02.03.2021 року.
Разом з тим, за змістом п.62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому додані до позовної заяви розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_1 за наданим їй кредитом суд оцінює як такі, що мають виключно інформаційний характер та відображають проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру.
Таким чином, зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 судом встановлено, що за період з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року нею на погашення заборгованості за отриманим кредитом здійснювалось внесення грошових сум в загальному розмірі 5193,85 грн., що взагалі не було відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача у графі №17 «Сума погашення за наданим кредитом» у розрахунку станом на 31.10.2015 року.
Крім того, зі змісту доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 10.06.2011 року вбачається, що внесені відповідачем грошові кошти на погашення наданого кредиту (графа 11) в період часу з 27.01.2014 року по 31.10.2015 року зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення відсотків (3125,82 грн.).
З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 10.06.2011 року також вбачається, що внесені відповідачем в період часу з 01.11.2015 року по 02.03.2021 року грошові кошти, зараховувались банком, крім погашення заборгованості за тілом кредиту, також і на погашення заборгованості по пені.
Разом з тим, судом встановлено, що анкета-заява від 10.06.2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відповідачем відсотків та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату кредиту, що, як наслідок, свідчить про відсутність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_1 обов`язку по сплаті процентів за використання кредитного ліміту та пені, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості за наданим кредитом, зокрема, відсотків в сумі 3125,82 грн. (графа 11 в розрахунку станом на 31.10.2015 року) та пені в сумі 9050,06 грн. (3143,86 грн. (погашена заборгованість по пені в розрахунку станом на 31.03.2020 року) + 5906,23 грн. (погашена заборгованість по пені в розрахунку станом на 02.03.2021 року)) підлягали зарахуванню саме на погашення тіла кредиту.
Даний висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.01.2020 року у справі №643/5521/19.
Крім того, зі змісту виписки по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , судом встановлено, що за період з 27.01.2014 року по 02.03.2021 року банком до загальної суми заборгованості за кредитом, крім безпосередньо здійснених відповідачем витрат кредитних коштів, були включені також: щомісячні платежі у виді комісії за обслуговування в загальному розмірі 620,00 грн. (600,00 грн. (період з 01.11.2015 року по 31.03.2020 року) + 20,00 грн. (період з 01.04.2020 року по 02.03.2021 року) та страхові платежі за договором «Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 3721,67 грн. (період з 01.11.2015 року по 31.03.2020 року).
Разом з тим, підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява від 10.06.2011 року не містить жодних узгоджених сторонами договору умов щодо обов`язку сплати відповідачем щомісячних платежів у виді комісії за обслуговування (членського внеску) із визначенням її розміру та порядку нарахування.
Не містить підписана відповідачем анкета-заява від 10.06.2011 року також і будь-якої інформації про договір страхування кредитного ліміту (зокрема, дату його укладення, строк дії, розмір страхового платежу та порядок його сплати), внаслідок чого зазначений у виписці по рахунку відповідача договір страхування кредитного ліміту не може оцінюватись судом, як складова частина укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору про надання банківських послуг.
З огляду на викладене, враховуючи не надання позивачем АТ КБ «ПриватБанк» належних та допустимих доказів на підтвердження узгодження між ним та відповідачем ОСОБА_1 , як сторонами договору від 10.06.2011 року, умов щодо: 1) сплати відповідачем, починаючи з 10.05.2017 року, комісії за обслуговування (членського внеску) та 2) сплати відповідачем, починаючи з 06.10.2016 року, страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту» із визначенням їх розмірів та порядку нарахування, суд приходить до висновку про безпідставність включення банком комісії в розмірі 620,00 грн. та страхових платежів в розмірі 3721,67 грн. до загальної суми здійснених відповідачем витрат кредитних коштів за період з 27.01.2014 року по 02.03.2021 року.
Одночасно з цим, враховуючи, що судом при визначені загального розміру здійснених відповідачем ОСОБА_1 витрат кредитних коштів не була взята до уваги сума визначених банком пені, штрафу та комісії, з огляду на безпідставність їх нарахування, суд не відносить до загальної суми внесених відповідачем на погашення кредитної заборгованості грошових коштів відмінену банком суму штрафів за минулі періоди в розмірі 5906,23 грн. та повернену, як помилково списану, комісію в сумі 20,00 грн..
Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних, допустимих та достовірних в розумінні ст.ст.76, 77 ЦПК України доказів щодо розрахунку наявної у відповідача заборгованості за наданим кредитом, які б у своїй сукупності були достатніми для спростування встановлених судом обставин повного погашення відповідачем кредитної заборгованості за договором №б/н від 10.06.2011 року за рахунок внесених нею на картковий рахунок грошових коштів.
Крім того, при ухваленні рішення судом приймається до уваги, що відсутність заперечень відповідача ОСОБА_1 проти позову шляхом подання відзиву на позовну заяву, не свідчить про визнання нею обставин, якими АТ КБ «ПриватБанк» обгрунтовує свої вимоги, та не звільняє позивача від обов`язку надати суду належні, допустимі, достатні і достовірні докази існування обставин, на які він посилається в позовній заяві.
Відсутність позову відповідача ОСОБА_1 про визнання кредитного договору від 10.06.2011 року недійсним (оспорювання правочину), також не може бути перешкодою для неврахування її інтересів, як позичальника, під час розгляду справи за позовом банку про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №205/4928/18.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, з урахуванням того, що судовими витратами при розгляді даної справи є сплачений позивачем АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. за пред`явлення до суду позовної вимоги майнового характеру і в задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача ОСОБА_1 обов`язку відшкодувати на користь позивача вказану суму судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,- В И Р І Ш И В:
Судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» у виді сплаченого судового збору в сумі 2270 грн.00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок), відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.
Суддя С.Ю.Атаманова