Справа № 464/7291/21
пр.№ 2/464/1922/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2021 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Мерзи Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 11.10.2021 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати недійсним договір №960157192 від 18.12.2020, укладений між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; визнати договір про надання кредиту № 960157192 від 18.12.2020, укладений між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», недійсним в частині нарахування комісії з застосуванням наслідків недійсності правочину;здійснити зарахування грошових коштів, сплачених як плату за погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №960157192 від 18.12.2020 в рахунок погашення суми тіла кредиту.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.12.2020 року між ним та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір про надання кредитних коштів № 960157192, відповідно до якого ним отримано позику. Вважає даний договір недійсним, зважаючи на таке. ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте договір позивачем не підписаний. Відповідачем не повідомлено письмово йому всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що йому, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав йому відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання нею зобов`язань за договором є несправедливими умовами і можуть бути визнані недійсними. Порядок акцептування пропозиції Відповідачем не відповідає положенням абзацу 3 частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Договір про надання позики є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, а договір позики і кредитний договір укладаються у письмовій формі. Оспорюваний Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не надано йому розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, а тому реально нарахований йому відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та йому не було зазначено нічого на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Йому повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилася на укладання зазначених договорів. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як йому запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Ухвалою від 13.10.2021 прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Від представника відповідача ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 01.11.2021 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задволенні позовних вимог у зв`язку із безпідставністю, з огляду на таке. Не відповідає дійсності те, що позивач нібито не ознайомлений із умовами Договору, оскільки позивач вже попередньо оформлював з відповідачем 10 кредитних договорів, виконавши усі їх умови, що свідчить про його обізнаність із умовами кредитування. В оспорюваному договорі містяться усі істотні умови, зокрема, предмет і строк договору, інформація щодо відсотків за користування кредитом, права та обов`язки сторін, розрахунок сукупної вартості та терміни платежів за кредитом. Невід`ємною частиною договору є також правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши договір, позивач підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною його частиною. Позивач отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті фінансової установи. Крім цього, саме позивачем було ініційовано укладення договору, який оформив заявку на сайті фінансової установи, із зазначенням власних персональних даних та власною банківською карткою. Відповідачем у відзиві було надано алгоритм підписання договору, зазначено, що договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтак, посилання позивача щодо неналежності форми правочину є необґрунтованими. Представник відповідача вказав на те, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт отримання грошових коштів позивачем не заперечувався, тому відповідач вважає пред`явлення позову як небажання погашати заборгованість за кредитним договором.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Разом із позовною заявою, 11.10.2021 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у якій останній просив розглядати справу у його відсутності за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на офіційному сайті ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними.

Між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір №960157192 від 18.12.2022, відповідно до п.1.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов, зазначених у вище вказаному договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно із п.1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.

Відповідно до п.4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.9 договору).

Згідно паспорту споживчого кредиту до Договору №960157192 (додаток до договору), сукупна вартість кредиту складає 146,67 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 22858 грн. (у грошовому вираженні). Проценти за користування кредитом складають 46,67 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 858 грн. (у грошовому вираженні).

Встановлено, що кредитні кошти ОСОБА_1 отримано, даний факт учасниками справи не оспорюється.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було заповнено заявку в електронному вигляді на отримання кредиту в сумі 22 000 грн. Зі змісту цієї заявки вбачається, що ним вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номер мобільного телефону, дату народження, електронну скриньку, паспортні дані, сімейний стан, освіту, зайнятість, щомісячний дохід, а також зазначено номер і термін дії банківської картки, якою користується позивач. Позивачем не було повідомлено суд, кому, крім нього, було відомо про зазначені у цій електронній заявці, відомості.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів проте, що він звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення у нього його мобільного телефона та кредитних карток, а також не повідомляв установу банку про незаконний рух коштів на його рахунку. Доказів вчинення шахрайських дій з грошовими коштами на рахунку позивача матеріали справи не містять.

Суд не бере до уваги посилання позивача на неналежну форму оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним, оскільки приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції».

Згідно із п. 4.15 Договору та Правил спірний договір укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно із умовами кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Правилами надання грошових коштів у кредит ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит.

За умовами вказаних Правил, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.

Інформаційна система Фінансової установи здійснює реєстрацію заявника на сайті Товариства та формує Особистий кабінет, де споживач має змогу ознайомитися з договором. Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо можливості видачі кредиту шляхом надіслання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, або надісланням на електронну пошту електронного листа.

Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із змісту оспорюваного кредитного договору № 960157192 від 18.12.2020 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а відтак суд приходить до висновку, що позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, оспорюваний договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, не суперечить вимогам ЦК України та іншого законодавства.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не підписував договір № 960157192 від 18.12.2020 не підтверджуються належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем спірний договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Окрім цього, покликання позивача на те, що в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 08.06.2017 №49, ці Правила встановлюють для банків України методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит.

Відповідно до ч.2 вказаних Правил, такі розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, ТзОВ «Манівео швидка фінансова установа» не є банком та не надає банківських послуг, окрім того оспорюваний Договір не є договором про надання споживчого кредиту.

Доводи позивача ОСОБА_1 щодо нечесної підприємницької діяльності, суд не приймає до уваги, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Окрім того, Згідно пункту 4.1 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТзОВ «Манівео швидка фінансова установа». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua.

Інформація надана Фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Фінансової установи. Правила Фінансової установи в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення Договору кредиту, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію для укладення Договору.

Отже, позивач не надав, а в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження доводам позивача щодо використання відповідачем нечесної підприємницької практики, з чого можна дійти висновку, що вказані твердження позивача не відповідають дійсності.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а спір вирішений не в його користь, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», місцезнаходження: м.Київ, вул.Лейпцизька, 15б/1, .

Суддя Д.Ю. Теслюк