Справа № 490/1676/17
н/п 2/490/2639/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
23 листопада 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., прокурора Гармашової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприєства Миколаївської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -
22.02.2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Миколаївської місцевої прокуратур №1 в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 7 512,68 грн.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що у ході досудового розслідування факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлено, що 29.09.2016 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «КІА-Ceed» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) перед регульованим світлофором перехрестям вулиць Пушкінської та Потьомкінської у м. Миколаєві, грубо порушив вимоги п.п. 2,3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, виїхавши на перехрестя та розпочавши поворот ліворуч не надав перевагу в русі мопеду «YAMAHA SA-16» (без реєстраційного номеру) під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_1 відбулося зіткнення зазначених вище транспортних засобів, у зв`язку з чим ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1921 від 24.11.2016, громадянином ОСОБА_2 отримано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток середньої/нижньої третини лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.
У зв`язку із отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в міській лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва (далі - МЛШМД).
Згідно довідки бухгалтерії МЛШМД №93 від 29.11.2016, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні МЛШМД 25 ліжко-днів у період з 29.09.2016 по 24.10.2016. Вартість стаціонарного лікування ОСОБА_2 за вказаний період склала 7 512,68 грн.
Заявлений прокурором у кримінальній справі №490/123 5 5/16-к цивільний позов до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.01.2017 залишено без розгляду.
З огляду на те, що МЛШМД фінансується за рахунок коштів державного бюджету та лікарнею не вжито заходів до стягнення витрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 коштів у сумі 7512,68 грн., вбачаються підстави для звернення прокурора до суду.
25.06.2021 року представник Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" на адресу суду направив клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, вимоги викладені у позовній заяві прокурора підтримує, просив позов задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.11.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням статтей 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що у ході досудового розслідування факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлено, що 29.09.2016 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «КІА-Ceed» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) перед регульованим світлофором перехрестям вулиць Пушкінської та Потьомкінської у м. Миколаєві, грубо порушив вимоги п.п. 2,3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, виїхавши на перехрестя та розпочавши поворот ліворуч не надав перевагу в русі мопеду «YAMAHA SA-16» (без реєстраційного номеру) під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_1 відбулося зіткнення зазначених вище транспортних засобів, у зв`язку з чим ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1921 від 24.11.2016, громадянином ОСОБА_2 отримано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток середньої/нижньої третини лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.
У зв`язку із отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в МЛШМД. Згідно довідки бухгалтерії МЛШМД №93 від 29.11.2016, ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні МЛШМД 25 ліжко-днів у період з 29.09.2016 по 24.10.2016.
На підставі довідки Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва за №93 від 29.11.2016 року вартість лікування хворого ОСОБА_2 складає 7 512,68 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.
Пунктами 2, 3, 4 вказаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Згідно довідки "Міської лікарні ШМД" від 29.11.2016 за №93, ОСОБА_2 перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КНП ММР "Міської лікарні швидкої медичної допомоги" з 29.09.2016 по 24.10.2016. На лікування потерпілого від злочину закладом охорони здоров`я витрачено 7512,68 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне даний позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Комунального некомерційного підприєства Миколаївської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" витрати на лікування особи потерпілої від злочину - громадянина ОСОБА_2 , у розмірі 7512,68 грн.
Керуючись статтями 2-5, 10-13, 17, 18, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд -
Позов Миколаївської місцевої прокуратури №1 поданий в в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприєства Миколаївської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.В. Саламатін