Справа № 642/4036/21
Провадження № 2/642/1656/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Шнайдер Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності в порядку розподілу майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 15,5 кв.м., загальною площею 18,5 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя. Поділити майно подружжя. Визнати за нею право власності на Ѕ частку в квартирі АДРЕСА_2 в порядку розподілу майна подружжя.

В обгрунтування позову зазначено, що 07 жовтня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. У шлюбі спільно було нажито майно, а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 15,5 кв.м., загальною площею 18,5 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2019 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказана квартира була придбана ними у шлюбі 31 жовтня 2019 року та для спрощення оформлення документів була зареєстрована на ім`я відповідача, як на главу сім`ї. Купувалася квартира за їх спільні сімейні кошти. При оформленні договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири вона, як дружина, надавала письмову нотаріальну згоду на покупку, що зазначено в частині 2 пункту 6 договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2019 року. Продаж квартири було здійснено за 148 000,00 гривень, які продавець отримав від них до підписання договору купівлі-продажу. З грудня 2020 року в сім`ї почали виникати суперечки з приводу сумісного користування квартирою, а в березні 2021 року відповідач категорично відмовився провести розподіл спільного майна подружжя та відмовився оформляти на неї 1/2 частину їх квартири. У добровільному порядку відповідач відмовляється провести розподіл спільного майна, у зв`язку з чим вона звернулась до суду.

Ухвалою суду від 02 липня 2021 року провадження за вищевказаним позовом відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 20).

26.07.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Казьміна С.В. надала через канцелярію суду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у якому просила визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 25-26).

В обгрунтування зустрічного позову зазначено, що 20.04.2016 р. ОСОБА_2 було придбано 309/1100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 320100,00 гривень. Придбання частини будинку здійснено за особисті кошти, оскільки позивач не знаходився ані в шлюбі, ані в шлюбних відносинах, що підтверджується заявою, та закріплено у п. 6 договору купівлі-продажу вищевказаного майна. 07.10.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. 29.10.2019 було здійснено продаж вищевказаної 309/1100 часток житлового будинку за 350000,00 гривень.

31.10.2019 на ім`я ОСОБА_2 була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_1 за 148000 гривень. Отже, продаж частини будинку (який придбано до шлюбу) здійснено за 350000 грн., а через два дні ОСОБА_2 здійснив придбання спірного майна за 148000 грн. Решта коштів пішла на повернення боргу батькам за проведену операцію та на ремонт у спірній квартирі, придбання техніки та меблів. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18.

Ухвалою суду від 26.07.2021 зустрічний позов прийнятий до розгляду з первісним позовом та вимоги об`єднано в одне провадження (а.с. 32).

26.07.2021 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Казьміна С.В. надала відзив на первісний позов (а.с. 33-34), у якому заперечувала проти задоволення первісного позову, оскільки спірна квартира була оформлена на ім`я ОСОБА_2 та придбана хоча і у період шлюбу, але за особисті грошові кошти ОСОБА_2 .

12.08.2021 ОСОБА_1 надала відзив на зустрічний позов (а.с. 46-50), у якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, а первісний позов задовольнити, посилаючись на те, що у спірній квартирі за її особисті кошти, які подарував її батько, був зроблений ремонт, придбані меблі та сантехніка. Усі витрати та сімейний бюджет обговорювався та узгоджувався разом. До виходу в декрет вона офіційно працювала бухгалтером, тому також мала власні кошти, дбала за спірною квартирою, купувала за особисті кошти предмети, необхідні для комфортного проживання.

Ухвалою суду від 06.09.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.55).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити, з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Казьміна С.В. зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити, а у задоволенні первісного позову просила відмовити з підстав, зазначених у зустрічному позові та відзиві на первісний позов.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

07 жовтня 2016 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, про що було складено відповідний актовий запис № 40 (а.с. 8).

Від шлюбу є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2018 року, актовий запис № 100 (а.с. 17).

Так, ще до укладення шлюбу 20.04.2016 р. ОСОБА_2 придбав 309/1100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять шість дріб шість) вартістю 320100 (триста двадцять тисяч сто) гривень, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу, посвідченго ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 20.04.2016 р. реєстр № 1169 (а.с. 28).

Придбання частини будинку здійснено за особисті кошти, оскільки ОСОБА_2 не знаходився ані в шлюбі, ані в шлюбних відносинах, що підтверджується заявою, та закріплено у п. 6 вищевказаного Договору купівлі-продажу (а.с. 28 зворотня сторінка).

29.10.2019 ОСОБА_2 здійснює продаж 309/1100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (двадцять шість дріб шість), що підтверджується договором купівлі-продажу, який посвідчено Жовнір Я.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 29.10.2019 р. реєстр № 5150. Продаж частини будинку здійснено за 350000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень (а.с. 29).

31.10.2019 р. ОСОБА_2 придбав на своє ім`я спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Придбання квартири здійснено на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчено ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу від 31.10.2019 р. реєстр № 3801. Придбання здійснено за 148000 (сто сорок вісім тисяч) гривень (а.с. 9-11).

Отже, продаж частини будинку (який придбано до шлюбу) здійснено за 350000 грн., а через два дні ОСОБА_2 здійснив придбання спірного майна за 148000 грн. Тобто виручена в результаті продажу частини будинку сума особистих коштів ОСОБА_2 була достатньою для придбання спірної квартири АДРЕСА_2 .

Сумісною власністю подружжя незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ст. 60 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна мають бути одночасно:1) час набуття такого майна: спірна квартира придбана в період офіційного шлюбу, що підтверджується відповідними доказами; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття): грошові кошти, за які придбано спірне майно отримані від продажу ОСОБА_2 його особистого майна. Укладення обох договорів було здійснене майже одночасно, що підтверджується відповідними документами.

На спростування доводів зустрічного позову ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу, а її посилання на придбання за її кошти меблів, сантехніки, необхідних предметів для дому є підставою для звернення з окремим позовом про поділ майна подружжя.

В даному випадку, ОСОБА_2 надав докази на підтвердження того, що спірна квартира є його особистою приватною власністю, тому зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки спірне нерухоме майно, хоча і придбано в період шлюбу сторін, проте в силу положень ст. 57 СК України не відноситься до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, суд вважає у задоволені первісного позову необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 480 грн. 00 коп. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 копійок).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 78, 81-83, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, ст. 57, 60 СК України, ст. 368 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності в порядку розподілу майна подружжя відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1 480 грн. 00 коп. (одна тисяча чотириста вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2021 року.

Суддя В.В. Вікторов