Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2140/21

Номер провадження: 2/511/681/21

18 листопада 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання - Писаревської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача на їх користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 6870,37 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн..

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 на підставі наказу (розпорядження) від 06.10.2020 року №41/ос виробничого підрозділу «Одеська стоматологічна поліклініка» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 30.10.2020 року була звільнена за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату) з посади молодшої медсестри ортопедичного відділення.

У день звільнення було проведено повний розрахунок та виплачені належні працівнику виплати.

Сума, що підлягала виплаті склала 33252,13 грн. Однак під час розрахунків було допущено рахункову помилку, у зв`язку з чим фактично було виплачено 40122,50 грн. Таким чином ОСОБА_1 було безпідставно отримано 6870,37 грн.

ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення в добровільному порядку зазначеної суми.

12.01.2021 року Костецькою було подано заяву про встановлення графіку стягнення з неї заборгованості в розмірі 6870,37 грн протягом лютого-квітня 2021 року.

Однак в добровільному порядку сума боргу ОСОБА_1 виплачено не було, тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.10.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.(а.с.40)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явилася, надав суду заяву, в якій позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» визнала у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову, та просила справу розглядати у її відсутність. ( а.с. 37)

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу (розпорядження) від 06.10.2020 року №41/ос виробничого підрозділу «Одеська стоматологічна поліклініка» регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» з 30.10.2020 року була звільнена за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (у зв`язку зі скороченням штату) з посади молодшої медсестри ортопедичного відділення.(а.с.7)

У відповідності до ч. 1 ст. 47, 116 КЗпП України, у день звільнення ОСОБА_1 30.10.2020 року був проведений повний розрахунок та виплачені належні виплати, що підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» від 17.08.2021 року №113.33/5796. (а.с.10)

Як вбачається з наказу про звільнення, ОСОБА_1 підлягало виплаті 4 середньомісячні заробіні плати (3 середньомісячні заробітні плати відповідно до п.2.12 колективного договору та 1 середньомісячна заробітна плата відповідно до ст.. 44 КЗпП України). З урахуванням розміру середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 (7306,02 грн), загальна сума, що підлягала виплаті останній при звільнені, мала бути нарахована (без урахування утримання) вихідна допомога у розмірі 29224,06 грн. Разом з тим, було фактично нарахована (без урахування утримання) сума вихідної допомоги у розмірі 37758,68 грн.

Тобто в результаті арифметичної помилки ОСОБА_1 було помилково нараховано (без урахування утримань) 8534,62 грн та виплачено (з урахуванням обов`язкових утримань) 6870,37 грн.(а.с.6)

На адресу проживання ОСОБА_1 було направлено листи від 08.12.2020 року №ННФ-13/218 та від 22.12.2020 року №ННФ-13/258 з вимогою в добровільному порядку повернути безпідставно отриманні грошові кошти. (а.с.11-15)

12.01.2021 року ОСОБА_1 до директора РФ «Одеської залізниці» було подано заяву з проханням встановити графік погашення заборгованості з лютого по квітень 2021 року. (а.с.16)

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх належності та допустимості, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Закон встановлює два виключення із цього правила встановлене п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Слід зазначити, що помилки при нарахуванні та виплаті заробітної плати можуть виникати з різних причин: похибки в математичних розрахунках (арифметичні); неправильне застосування чинного законодавства (методологічні); неуважність (емоціональні); помилки при перерахуванні заробітної плати на рахунки працівників в банках (технічні) тощо.

Отже помилка - це ненавмисне перекручення даних щодо нарахованої та виплаченої працівникам заробітної плати в результаті арифметичних або логічних похибок.

Наслідки помилок при нарахуванні заробітної плати працівникам можуть бути наступними: заробітну плату нараховано у більшому розмірі, ніж передбачено трудовим договором і чинним законодавством; заробітну плату нараховано у меншому розмірі, ніж передбачено трудовим договором і чинним законодавством.

Аналогічно при виплаті заробітної плати також можуть бути помилки, що призведуть до наступних наслідків: працівникові виплатили заробітну плату, яка перевищує нараховану суму; працівникові виплатили заробітну плату, яка менше нарахованої суми.

Виправлення помилок, пов`язаних з нарахуванням заробітної плати, залежить від характеру помилки і виправляється шляхом донарахування або сторнування помилкових сум.

Водночас, помилки, внаслідок якої працівник отримав зарплату у більшому розмірі, умовно поділяють на дві групи: лічильні та не лічильні.

Статтею 127 Кодексу законів про працю України встановлені обмеження відрахувань із заробітної плати.

Так, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Відтак, для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, керівник зобов`язаний видати наказ (розпорядження), але при одночасному дотриманні двох умов: не сплинув один місяць із дня виплати неправильно обчисленої суми; працівник не оспорює підстави та розміри відрахувань, тобто він згоден на таке відрахування або повернення коштів. Такий працівник ставить підпис на самому наказі (розпорядженні) або він пише заяву, в якій підтверджує свій намір повернути надміру виплачені кошти.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що поданою заявою про встановлення графіку виплати надмірно виплачених коштів ОСОБА_2 не оспорює підстави та розмір відрахувань, тобто вона згодна на повернення коштів.

Напідставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2270,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,18,19,76-81,95,200,206,211,249, 258-259,263-265,273,354,355, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» () безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 6870,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя С. І. Гринчак