Провадження № 2/161/677/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Остимчук О.М.

з участю - представника позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької Алли Володимирівни про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:1574, договір купівлі-продажу житлового будинку щодо правочину за №5379103 в Державному реєстрі правочинів не дійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та договору купівлі- продажу житлового будинку.

Свої позовні вимоги позивач у позовній заяві мотивує тим, що 14.12.2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також договір купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2012 року, які розташовані за адресою: с. Гать Воютинської сільської ради, з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:1574.

ОСОБА_4 яка являється онукою померлої ОСОБА_7 , було подано заяву на прийняття спадщини після її смерті.

18.06.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області по справі №161/3625/20 було винесено рішення про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_6 предметом якого є вищезазначені земельні ділянки та житловий будинок.

Як пояснює позивач, відповідач ОСОБА_6 ніяких договорів купівлі продажу не мав наміру укладати з ОСОБА_7 , остання звернулася за допомогою до свого онука ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_2 за допомогою оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки цільове призначення яких ведення особистого селянського господарства та будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначив, що саме ОСОБА_2 виявила готовність укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу звернувшись до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Главацької А.В., під час нотаріальних дій, він ОСОБА_6 та його померла бабуся ОСОБА_7 юридично не обізнані, тому не могли самостійно надати належну оцінку усім умовам вищевказаних договорів купівлі-продажу та наслідкам, до яких вони призвели. Зазначив, що в зв`язку із правовою необізнаністю та довірливими стосунками із покупцем, які були на час укладення договору, відповідач не ознайомився належним чином з усім змістом договорів, і підписав їх, фактично будучи введеним в оману як покупцем, так і нотаріусом, що не роз`яснив продавцю значення її дій внаслідок підписання цього договору та його правові наслідки, про які дізнався тільки під час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя.

Позивачі заперечують про дійсність правочинів, щодо укладених договорів між померлою ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_6 , які посвідчені приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Главацькою А.В. щодо купівлі-продажу житлового будинку та скасувати запис 1 від 14.12.2012 року за № 5379103 в Державному реєстрі правочинів; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок, кадастровий номер :02:001:1573 та :02:001:1574 від 14.12.2012 року, які знаходяться за адресою: с. Гать Воютинської сільської ради укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Главацькою А.В., посилаючись на те, що відсутній підпис ОСОБА_7 при укладанні договорів, а значить відсутність розуміння значення умов договору та його правових наслідків.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволені позову з наведених в ньому підстав (а.с. )

Третя особа приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гловацька А.В. подала пояснення на позов, де зазначила, що 14.12.2012 року нею було посвітчено договір купівлі продажу житлового будинку р.н.№3677, відповідно до яких ОСОБА_7 продавець за вищевказаними договорами передала у власність ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , та земельні ділянки розміром 02500 га ( для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та 0,6000 га ( для ведення особистого селянського господарства) , а ОСОБА_6 прийняв у власність вищевказане нерухоме майно та зобов`язувався сплатити за нього визначену договором грошову суму. Вказала, що при підписанні вищезгаданих договорів кожна із сторін однаково розуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянках та підписи на заяві про згоду гр. ОСОБА_7 на продаж нерухомого майна Вважає, що договір купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок, посвідчений нею без будь-яких порушень діючого законодавства України, твердження позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є такими, що не відповідають дійсності.

02.09.2021 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

25.01.2021 ухвалою суду залучено в якості відповідача по справі ОСОБА_2

15.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився подав заяву позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гловацька А.В. у судове засідання не прибула, подала заяву про слухання справи без її участі.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також договір купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2012 року, які розташовані за адресою: с. Гать Воютинської сільської ради, з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:157. Позивач ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 є онуками померлої ОСОБА_7 , яка померла відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 02.02.2015 року, подали заяву на прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук М.В.(а.с.17)

З копії договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 14.12.2012 року вбачається, що ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купив житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 02500 га ( для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) кадастровий номер :02:001:1573 та 0,6000 га ( для ведення особистого селянського господарства) кадастровий номер-:02:001:1574.

Дослідивши усі матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Щодо позовної вимоги визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстрований в реєстрі за № 537025 та земельних ділянок з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:1574, що укладений між між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14.12.2012 року, який посвідчений приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В - судом встановлено наступне.

Позивач в позовній заяві, мотивуючи необхідність визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 14.12.2012 року, стверджує, що ОСОБА_7 не мала наміру щодо продажу нерухомого майна. Позивачі зазначають, що до укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу не мало відбутись, натомість відповідачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_8 виявили готовність по сприянню у вирішенні питань щодо оформлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Вказали, що померла ОСОБА_7 юридично не обізнана, тому не могла самостійно надати належну оцінку усім умовам вищевказаним договорам купівлі-продажу та наслідкам, до яких вони призвели. Представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що в зв`язку із правовою необізнаністю та довірливими стосунками із покупцем, які були на час укладення договору, ОСОБА_7 не ознайомилася належним чином з усім змістом договорів, і підписала його, фактично будучи введеною в оману як покупцем, так і нотаріусом, що не роз`яснив продавцю значення її дій внаслідок підписання цього договору та його правові наслідки.

Твердження позивача про те, що до укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу що ОСОБА_7 не мала наміру щодо продажу нерухомого майна не підтверджується достатніми належними та допустимими доказами.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_7 була на той момент юридично не обізнана, тому не могла самостійно надати належну оцінку усім умовам вищевказаним договорам купівлі-продажу та наслідкам, до яких вони призвели тому не могли самостійно надати належну оцінку усім умовам вищевказаного договору купівлі-продажу та наслідкам, до яких вони призвели, спростовуються копіями оспорюваних договорів, в якому сторонами договору ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обумовлено усі їхні права та обов`язки щодо предмету купівлі-продажу, засвідчено сторонами, що зміст договору точно відповідає їхнім дійсним намірам, зазначено про згоду позивача на продаж будинку та земельних ділянок.

Зазначені умови договору викладені у формі, зрозумілій та доступній для особи без юридичної освіти чи спеціальних знань в області права. Розуміння умов договору та повну згоду з такими засвідчено ОСОБА_7 та ОСОБА_6 їхніми підписами в договорі.

Та обставина, що за твердженням позивача ОСОБА_7 не ознайомилася належним чином з усім змістом договору, не є підставою для визнання такого недійсним.

Щодо твердження позивача про те, що ОСОБА_7 при укладенні оспорюваного договору була введена в оману як покупцем, так і нотаріусом, що не роз`яснив продавцю значення її дій внаслідок підписання цього договору та його правові наслідки, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту та обставин введення ОСОБА_7 відповідачем та ОСОБА_6 чи нотаріусом в оману при укладенні оспорюваного договору, в зв`язку з чим посилання позивача на недобросовісність дій відповідача та нотаріуса є безпідставними.

Судом встановлено, що та ОСОБА_7 було надано повну та чітку інформацію щодо умов укладення договору, зміст оспорюваного договору вказує на те, що ОСОБА_7 ознайомилася з ним та усіма його умовами, повністю зрозуміла усі умови договору та зобов`язалася їх неухильно виконувати. Відтак, істотні умови вказаного договору погоджені між його сторонами в порядку й спосіб, передбачені чинним законодавством, та відповідають внутрішній усвідомленій волі цих сторін.

В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного договору вимогам законодавства, так як доводи представника позивача про введення померлої ОСОБА_7 при укладенні договору в обману, вчинення нею правочину під впливом тяжкої обставини, вчинення відповідачем ОСОБА_6 ґрунтуються виключно на поясненнях позивачів. Слід зазначити, що покійна ОСОБА_7 після вчинення даного правочину і до її смерті не ставила питання про визнання договорів купівлі-продажу не дійсними, а що до існування підпису на договорі, то він і це відображено в доданому до справи екземплярі (а.с.19,21).

Слід також прийняти до уваги те, що покупець зареєстрований в спірному будинку разом з сім`єю. Посилання позивачів на те, що існування договору купівлі-продажу порушує їх права на прийняття спадщини не відповідає дійсності, так як спадкодавець ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини вони не подавали та їм достеменно було відомо що відповідачі проживають в спадковому майні.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин в задоволенні позовної вимоги визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстрований в реєстрі за № 537025 та земельних ділянок з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:1574, що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 14.12.2012 року який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацькою А.В. - потрібно відмовити.

Інших фактичних даних, що мають значення для вирішення справи, немає. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 655, 657, 230 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 81, 82, 133, 141,158, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2012 року з кадастровим номером :02:001:1573 та :02:001:1574, що знаходяться за адресою: с. Гать Воютинської сільської ради та договіру купівлі-продажу житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів від 14.12.2012 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.11.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська