02.11.2021 Єдиний унікальний номер 205/5273/21
Провадження № 2/205/2626/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Кривозуб О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Кредит», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що наприкінці травня 2021 року із Автоматизованої системи виконавчого провадження його довірителю ОСОБА_1 стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. виконавчого провадження № 65504284 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., який пред`явлено до виконання ТОВ «Алекс Кредит». У виконавчому написі адреса його реєстрації визначається як м. Павлоград, однак ця інформація є недостовірною, адже з 24.04.2018 р. постійним місцем його реєстрації та проживання є АДРЕСА_1 . Із виконавчого напису вбачається, що під час його вчинення нотаріус керувалася статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у зв`язку з яким і було вирішено звернути з нього заборгованість за кредитним договором №1424400 від 15.08.2018 р. за період з 15.09.2018 р. по 19.03.2021 р. на загальну суму 11445 грн. 00 коп. Зазначений виконавчий напис є незаконним, таким що здійснений з порушенням чинною законодавства України, а тому є всі достатні правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, оскільки 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 про визнання не чинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України 01.11.2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду віл 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки інформацією та розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками фінансової компанії, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Отже визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, а сам виконавчий напис вчинено з порушеннями вимого ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., що є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, крім того, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений. Також зазначає, що він не укладав ніякого договору на відкриття банківського рахунку для отримання коштів, по кредиту та/або зарахування коштів, відповідач в принципі був позбавлений будь-якої змоги надати на підтвердження безспірності заборгованості хоча б якісь документи, що можуть стати належним, підтвердженням виникнення заборгованості, у зв`язку із чим просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 35282 від 26.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головіною Я.В., яким звернено стягнення з нього на користь відповідача на загальну суму 11445 грн.

24 червня 2021 року ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, та за клопотаннями представника позивача зупинено виконавче провадження №65504284, яке відкрито 20.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. на підставі виконавчого напису №35282, виданого 26.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., та витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 35282, виданий 26.03.2021 року, однак станом на 02 листопада 2021 року ухвала суду про витребування доказів не виконана.

14 липня 2021 року директор «Алекс Кредит» Єгоров В.П. засобами поштового зв`язку направив до суду відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 19.07.2021 року, де зазначив, що між позивачем та відповідачем укладений Договір про надання кредиту № 1424400 від 15.08.2018 року, на підставі укладеного Договору позивачу були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, за Договором виникла заборгованість, яка не була погашена позивачем. Позивачу була направлена претензія з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, позивач її отримав, але не виконав, будь-яких заперечень не надав, що свідчить про визнання вимоги відповідача в повному обсязі, наслідком чого стало звернення відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивача, нічим об`єктивно не підтверджена. Позивач до матеріалів позовної заяви не долучив будь-які докази, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорював. Щодо зазначеної у виконавчому написі адреси провадження позивача, яка є відмінної від тієї адреси, за якою позивач зареєстрований, зазначає, що при зверненні до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису в заяві було зазначено місце проживання боржника на підставі інформації про дійсне місце проживання боржника, наявної у відповідача. Таким чином, заява була оформлена у відповідності до вимог чинного законодавства України, тому доводи позивача про невірну адресу місця проживання, яка зазначена у виконавчому написі є необґрунтованими. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача надав до суду заяву в якій просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглядати справу без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явилася, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки (а. с. 37, 51, 60), однак про причини неявки суд не повідомила та не надала клопотання про відкладення розгляду справи, а також не надала суду матеріали на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис №35282 від 26 березня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 26 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №35282 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "АлексКредит" заборгованості за кредитним договором №1424400 від 15 серпня 2018 року у розмірі 9645 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у розмірі 1800 грн. (а. с. 13).

Положеннями статті 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Водночас, відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд обмежений у можливостях перевірки доказів, окрім тих, що подані сторонами по справі, інакше це буде порушенням принципу диспозитивної цивільного судочинства.

При вирішенні цього спору суд виходитиме з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст. 80 ЦПК України.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та не чинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса 26 березня 2021 року п. 1 і п. 2 змін до постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були визнані судом (Справа № 826/20084/14, № К/800/6492/17 № К/800/7651/17) не чинними. Отже нотаріус не мав законних повноважень вчинювати виконавчий напис.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 11 ст. 171 КАС України (в редакції чинній на час правовідносин) резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили, а рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року набрало сили з моменту його проголошення 22.02.2017 року. При цьому відсутність публікації рішення адміністративного суду в ЗМІ не тягне наслідки у виді не чинності рішення суду, оскільки це не передбачено процесуальним кодексом.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. не мала законних повноважень вчинювати виконавчий напис № 35282 від 26.03.2021 року, яким задоволено вимоги ТОВ «Алекс-Кредит» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи на те, що цивільно-правовий спір є наслідком передусім неправомірності вимог ТОВ "АлексКредит", суд вважає, що в цьому випадку товариство є належним відповідачем у справі.

Отже матеріалами справи встановлено, що у цьому випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Суд вважає можливим захистити право позивача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту його інтересів ґрунтується на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 грн. 00 коп. та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, разом на загальну суму у розмірі 1362 грн.

Керуючись ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 109, 259, 263-265, 268, 273, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Кредит», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 26 березня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 35282, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Кредит» заборгованість за кредитним договором №1424400 від 15 серпня 2018 року на загальну суму 11445 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс Кредит» () на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1362 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекс Кредит», , місце знаходження: 49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А.

Третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, місце знаходження: 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 115/1.

Суддя: Т.П. Терещенко