_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1382/21
УХВАЛА

16.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Маломуж А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову за цивільним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського державного нотаріального архіву (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 92-А), Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області в особі державного нотаріуса Колісник Дмитра Юрійовича (Одеська обл., смт. Сарата, вул. Чкалова, 2), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради(м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9) про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського державного нотаріального архіву (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 92-А), Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області в особі державного нотаріуса Колісник Дмитра Юрійовича (Одеська обл., смт. Сарата, вул. Чкалова, 2), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради(м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9) про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання вчинити певні дії.

12.11.2021 року представник позивачки звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкове майно покійного ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 19.04.2004 року, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо цього спадкового майна до остаточного рішення суду в цій судовій справі.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спадкове майно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 19.04.2004 року, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спадкового майна ОСОБА_4 може істотно ускладнити та/або унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, враховуючи права та інтереси позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Наприклад, опікун інших спадкоємців ОСОБА_4 - колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яка є законним представником дітей ОСОБА_4 - здійснює різноманітні протиправні дії щодо заволодіння спадковим майном ОСОБА_4 , в тому числі вимагає від державного нотаріуса Колісник Дмитра Юрійовича здійснити необхідні реєстраційні дії щодо реєстрації за іншими спадкоємцями ОСОБА_4 його спадкового майна - не чекаючи рішення суду у цій справі. Також, вона сприяє появі незрозумілих осіб (знайомих ОСОБА_5 ), які починають заявляти, що начебто є кредиторами ОСОБА_4 . Такі дії можуть вчинятись для створення штучних боргів, щоб таким чином відсудити спадкове майно ОСОБА_4 .

Зазначене істотно ускладнить та/або унеможливить виконання рішення суду у цій справі та ефективний захист, враховуючи права та інтереси позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розгляд заяви здійснювався без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Дослідивши заяву, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, які в подальшому можуть унеможливити виконання рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, з урахуванням необхідності збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно повинно спиратися на обставини, які б реально створювали загрозу неможливості поновлення прав власника в майбутньому.

Разом з тим, заявником не доведено того, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно є співмірними із позовними вимогами.

Окрім того, забезпечення позову вплине на права неповнолітніх осіб, які є дітьми померлого, а тому і його спадкоємцями першої черги.

При цьому, стороною позивача в поданій заяві не зазначено пропозиції зустрічного забезпечення в цій частині вимог.

Враховуючи наведене, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви не підлягає задоволенню.

З огляду вищевикладене суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні представника ОСОБА_1 про забезпечення позову за цивільним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Одеського державного нотаріального архіву (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 92-А), Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області в особі державного нотаріуса Колісник Дмитра Юрійовича (Одеська обл., смт. Сарата, вул. Чкалова, 2), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради(м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9) про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маломуж А. І.