КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року

м. Київ

справа №359/487/20

провадження №22-ц/824/1493/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року /суддя Муранова-Лесів І.В./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 15301, 80 грн.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2969 грн 54 коп, вирішено питання судових витрат. /а.с. 107-114/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, пені та штрафів скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що договір відповідачем не оспорювався, не визнавався недійсним, що свідчить про згоду відповідача з усіма його умовами, що було засвідчено особистим підписом позичальника щодо згоди з умовами та правилами надання банківських послуг. Укладений договір є публічним договором приєднання, відсутність підпису позичальника на тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, оскільки підписавши заяву про приєднання та надання банківських послуг, позичальник висловлює свою згоду на запропоновані банком умови. Вказувала на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні відсотків, оскільки кредитний договір є оплатним договором, надання безпроцентних кредитів заборонено відповідно до закону, проігноровано також і те, що кредит надається за рахунок залучених грошових коштів, відмова у стягненні яких несе фінансову загрозу для банківської системи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 24.09.2010 р., на підставі заяви відповідача, між сторонами було укладено договір № б/н (шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у позивача, отримано зарплатну картку. /а.с. 8/

Обґрунтовуючи звернення до суду, позивач вказує, що відповідач станом на 30.10.2019 р. має заборгованість у розмірі 15301,80 грн., яка складається з наступного: 2969,54 грн.- заборгованість за кредитом, 9678,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн.- заборгованість за комісією, 1449,18 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- штраф(фіксована частина), 704,85 грн. - штраф( процентна складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість за кредитним договором в розмірі 2969, 54 грн, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 526 ЦК України якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; ч. 1 ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України); ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; ст. 1056-1 ЦК України про те, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг позивача, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем картки взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 р. по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у позивача, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту, при цьому судом враховано, що відповідачем ці кошти були фактично отримані та використані в добровільному порядку, та позивачу не повернуті.

Доводи апеляційної скарги, щодо узгодження з позичальником умов договору колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на те, що з тарифами позичальника не ознайомлено. За інформацією у матеріалах справи, позичальнику видано зарплатну а не платіжну кредитну картку /а.с. 8 зворот/. Тому, підписана довідка про умови кредитування станом на 24.09.2010 р. з використання кредитки «Універсальна», не може братись до уваги як належний доказ, що містить інформацію про узгодженні умови договору між сторонами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: