Справа № 463/8580/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2659/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 червня 2021 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення за особовим рахунком НОМЕР_1 в розмірі 63 968,57 грн., а також 2 102,00 грн. судового збору.

Позов мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , й користуються послугами ЛМКП "Львівводоканал", а тому згідно зі ст. 68 ЖК України та ст.22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення, у встановлений термін. Однак відповідачі здійснюють оплату за послуги, надані ЛМКП «Львівводоканал», не в повному обсязі.

В листопаді 2019 року ЛМКП "Львівводоканал" звернулось із заявою до суду про видачу судового наказу та стягнення 64164,53 грн. з відповідачів заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15.01.2020 судовий наказ у справі № 463/10428/19 скасовано. У травні 2020 року відповідачам було направлено попередження про необхідність оплати наданих послуг в сумі 65343,25 грн., однак суму боргу відповідачі не сплатили.

Станом на 01.09.2020 за відповідачами рахується заборгованість в сумі 63968,57 грн. Про правильність нарахувань ЛМКП "Львівводоканал" за послуги водопостачання та водовідведення та визнання боргу свідчить той факт, що відповідачі протягом періоду утворення заборгованості не відмовились від надання ЛМКП "Львівводоканал" вказаних послуг. Зважаючи на викладені вище обставини, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у повному обсязі.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 09 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (за особовим рахунком НОМЕР_1 ) у розмірі 63 968, 57 грн. (шістдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень п`ятдесят сім копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» суму сплаченого судового збору, по 1 051 грн ( одній тисячі п`ятдесят одній гривні) з кожного відповідача.

Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_1 оскаржили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вважають рішення суду незаконним. Звертають увагу, що лічильник як засіб вимірювальної техніки може братися до уваги лише у випадку, якщо він був належно повірений, а остання повірка такого проводилася у 2010 році. Вважають, що обставини які виникли і привели до нарахування боргу, зумовлені бездіянням позивача, що полягало в непроведенні повірки. Також звертають увагу, що вони належним чином сплачували надані послуги по квитанціях, а борг виник після фотографування лічильника представниками позивача без проведення належної повірки. В апеляційній скарзі представник відповідачів просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

14 вересня 2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 22 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», суд виходив з тих підстав, що виконавцем послуг є ЛМКП «Львіводоканал», який надає послуги відповідачам, відповідачі факт надання та якість жодним чином не оспорюють, то останні повинні сплачувати вартість таких послуг. Суд прийшов до висновку про обґрунтованість розрахунку боргу, складеного позивачем, згідно якого станом на 01.09.2020 розмір заборгованості за послуги централізованого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 , складає 63968,57 грн., які слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 . Також, за даною адресою зареєстрована і відповідачка ОСОБА_3 .

Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 , доданої до позовної заяви, позивач надає відповідачам послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Судом встановлено, що відповідачам фактично надаються послуги централізованого водопостачання та водовідведення, останні користуються такими, отже зобов`язані оплачувати такі.

Відповідно до ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

11 липня 2019 року представником ЛМКП «Львіводоканал» проведено профілактичний огляд і перевірка фактичних показників лічильника холодної води №566216, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та згідно показників якого здійснюється нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Під час перевірки було зафіксовано фактичний показник даного лічильника 5422 (а.с.64). У звіті про проведенні роботи контролера ЛМКП «Львіводоканал» ОСОБА_5 факт зняття фактичних показників було підтверджено підписом відповідачки ОСОБА_4 .

Як вбачається із відомостей про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення, заборгованість становить станом на 09.2020 у сумі 63968,57 грн.

Відповідачам було здійснено перерахунок вартості спожитих послуг з березня 2016 року згідно діючих за цей період тарифів на суму 17547,48 грн. та станом на 01.10.2019 заборгованість за адресою АДРЕСА_1 становить при показнику 5737м3 63928,55 грн., дані обставини підтверджуються листом ЛМПК «Львівовдоканал» від 10.10.2019р. (а.с.72).

Стороною позивача неодноразово скеровувались на адресу відповідачів письмові попередження про заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення (а.с.5).

Згідно доводів апеляційної скарги, позивачем не було виконано свій обов`язок передбачений Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року № 1314-У 11 в редакції, чинній на час вирішення справи судом. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки ( результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію та воду) покладає на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Правила) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

В той же час, як вбачається із Акту від 3.03.2016 приймання-передачі показань приладів обліку холодної та гарячої води станом на 01.03.2016, ЛКП «500» передало, а ЛМКП «Львівводоканал» прийняло офіційні дані по показаннях приладів обліку холодної та гарячої води, які зняті представниками ЛКП «№500» станом на 01.03.2016. Офіційні дані містяться у додатку до цього Акту.

Отже, відповідачі стали абонементами ЛМКП «Львівводоканал» лише у березні 2016 року, відтак у позивача не було обов`язку у 2012 році здійснювати повірку лічильника відповідачів.

Окрім того, судом встановлено, що відповідачі не сприяли проведенню огляду лічильника представника ЛМКП «Львівводоканал», оскільки отримавши повідомлення не забезпечили доступ представників позивача до лічильника. У листах скерованих відповідачам, у яких ЛМКП «Львівводоканал» повідомляє, що відповідно до п.2 ст.30 Постанови КМУ від 21.07.2005 №630 Споживач зобов`язаний: забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем, представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення. У такому також міститься прохання забезпечити доступ до мережі водопостачання та водовідведення (а.с.70,71). Факт отримання згаданих листів відповідачами не заперечується.

Також представник відповідачів в апеляційній скарзі покликається на те, що оскільки не проводилась стороною позивача періодична повірка засобів обліку, на їхню думку, слід прийти до висновку, що лічильник є несправний.

Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно наданого позивачем акту від 09.03.2021 р. мешканці квартири за адресою : АДРЕСА_1 не дали дозволу на зняття лічильника для проведення метрологічної повірки. Даний факт представник відповідачів в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила.

Так, відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Абзац 5 п. 15 вищезгаданої постанови передбачає, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Відтак, ні відповідачі не можуть відмовитись від врахування показань засобів обліку зареєстрованого за їхньою адресою, ні ЛМКП «Львівводоканал» не вправі здійснювати нарахування згідно нормативів споживання, за наявності справного, зареєстрованого приладу обліку.

Доказів того, що лічильник встановлений за адресою відповідачів є несправним у матеріалах справи не міститься, як наслідок, використання його показників при визначенні обсягу спожитої води є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29.04.2020 року по справі № 521/6670/18. В мотивувальній частині вказаної постанови Верховний Суд зазначає:

«У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Плата за послуги з водопостачання споживачем, у будинку якого встановлений засіб обліку холодної води, вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення (абзац п`ятий пункту 16 Правил №630)

Колегія суддів вважає, що відповідачами не доведено, що не проведення представниками позивача періодичної повірки квартирного засобу обліку, свідчить про несправність такого та безпідставність позовної вимоги. Окрім цього, відповідачі не були обмежені в праві самостійно за допомогою ліцензованої особи здійснити повірку квартирного засобу обліку (лічильника води), попереднього попередивши про це позивача.

Так, відповідно до п.12 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Крім того, ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для: проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначених п.5 ч.2 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги.

Згідно ст.2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

За приписами статей 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачі тривалий час здійснювали оплату за надані послуги без врахування показників лічильника, оскільки відомості щодо показань такого відповідачами своєчасно позивача не повідомлялося, що призвело до заборгованості відповідачів перед позивачем за фактично надані послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення за особовим рахунком НОМЕР_1 в розмірі 63 968,57 грн., у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та центрального водовідведення.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник