Справа №932/7683/21
Провадження №2/932/4728/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Лукінової К.С.

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначила, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року шлюб між ними було розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають: малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначені діти знаходяться на утриманні позивачки та проживають разом із нею. Після розірвання шлюбу, відповідач надавав матеріальну допомогу розміром, значно нижчим, ніж необхідний для нормального розвитку дітей. Позивачка вимушена кожного разу звертатися до відповідача, щоб нагадати про наявність спільних дітей, а також про те, що їх необхідно утримувати. В зв`язку з цим, позивачка в 2019 році звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та додаткових витрат на утримання дітей. Відповідно до рішення від 12.05.2020 року судом призначено стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На даний час найстарша дитина ОСОБА_4 є повнолітньою, однак продовжує навчатися в Університеті митної справи та фінансів. Донька є студенткою 2 курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання за спеціальністю «Соціальне забезпечення». Навчання проводиться на контрактній формі за кошти позивачки. Вартість навчання складає 14700,00 грн. на рік. Досягнувши повноліття донька, яка продовжує навчання, немає джерел доходу, а тому вимушена перебувати на повному матеріальному забезпеченні позивачки, яка сплачує за навчання, а також забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона немає самостійного заробітку на потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. В зв`язку з вищевикладеним, донька потребує надання їй матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідач має на утриманні нашого спільного малолітнього сина, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вона вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. На усні звернення позивачки до відповідача щодо добровільної сплати аліментів на утримання доньки після досягнення повноліття відповідач відповів відмовою, тому позивачка вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

До суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначив, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду наступне. ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи договір наданий позивачем, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56000,00 грн. Згідно п.2 додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів, розмір плати за надання освітньої послуги у 2021/2022 навчальному році встановлено у розмірі 14700 грн. Його частка у витратах на навчання доньки, станом на день подачі позову, становить 7350 грн/рік, тобто по 612,5 грн/місяць (7360/12). Інших доказів, з яких можна було б зробити висновок щодо розміру матеріальної допомоги, що потребує повноліттю донька, яка продовжує навчання, позивачем до позовної заяви не додано, а відповідно і слід розуміти, що вони відсутні у сторони, яка ініціювала розгляд означеної цивільної справи, а тому ним і не аналізуються. З огляду на положення закону вважає за необхідне звернути увагу суду, що бажаний до стягнення розмір аліментів, визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, є явно завищеним і спрямований на отримання коштів, які у рази перевищуватимуть реальні витрати повнолітньої доньки та пов`язані із продовженням нею навчання. Їх із позивачкою повнолітня донька на праві приватної власності має у місті, де навчається, 1/4 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 . Ця частина квартири була ним подаровано доньці ОСОБА_5 23.04.2019 року. На сьогодні донька ОСОБА_5 продовжує володіти правомочностями власника щодо означеного вище нерухомого майна. Таким чином, донька ОСОБА_5 забезпечена власним житлом у місті, де навчається, а відповідно і не несе витрат на проживання за місцем навчання. Він не є ані найманим працівником, ані зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому де може там і підзаробляю, тобто отримує мінливий дохід. Отже, розмір аліментів для нього має визначатись саме з призми середньої заробітної плати працівника для регіону, в якому він зареєстрований проживанням, тобто м. Сміла, Черкаського району, Черкаської області.1/4 частини від середньої заробітної плати на сьогодні складає 3079,50 грн. (12318?25%), що у річному вимірі складає 36954 грн (3079,50?12 місяців), що у 2,5 рази перевищує річну оплату вартості навчання доньки ОСОБА_5 в університеті. А якщо додати до неї іще і аналогічну половину витрат, які має нести позивач як мати, то у рік донька ОСОБА_5 буде забезпечена на суму 73908 (36954 грн. ? 2), що відповідно у 5 разів перевищує річну вартість навчання доньки в університеті. Також просить суд врахувати, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 року у справі №200/9630/19 ухваленим за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , з нього на утримання як сина ОСОБА_6 , так і тоді іще неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини мого заробітку (доходу). На сьогодні вказане судове рішення перебуває на примусовому виконанні у ВДВС у м. Смілі Черкаського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ). 3 огляду на викладене, вважає, що факт стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), яким визначається з призми середньої заробітної плати (ч.2 ст.195 СК України), є додатковим доказом того, що заявлений позивачкою розмір аліментів до стягнення для утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, є надто завищеним, а ось розмір аліментів, що визнає він, вважає є тим який відповідає фактичним обставинам справи. Більше того, згідно ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час виплати заробітної плати боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. А якщо взяти до уваги, що 1/3 (33,33%) заробітку (доходу) він сплачує на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 та додати до цього бажаний до стягнення позивачкою розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 - 1/4 (25%) від його заробітку (доходу), то сукупний розмір аліментів від його заробітку становитиме 58,33%, що слід визнати як надмірним. Також позивачка замовчує про розгляд Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи N932/13281/20, провадження у якій відкрито на підставі позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення із нього на користь позивача додаткових витрат на утримання дітей (в т.ч. і доньки ОСОБА_5 ), що викликані особливими обставинами, на загальну суму 40030,15 грн. У власності не має ані рухомого, ані нерухомого майна. З огляду на викладене, вважає законним та обґрунтованим є судове рішення про стягнення з нього на корить позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу). Що стосується строку, до якого позивачка просить стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , а саме: до досягнення донькою 23 років, то із цим він категорично не згоден. Адже донька ОСОБА_5 може припинити навчання і до досягнення нею 23 років, то в такому випадку позивачка втрачає право на отримання аліментів. Донька має закінчити навчання 30.06.2024 року і на цей час їй виповниться повних 21 рік. Доказів про те, що після 30.06.2024 року донька продовжуватиме навчання сторона позивача суду не надала. Що стосується мінімального розміру аліментів, який позивачка просить стягувати з нього на утримання повнолітньої доньки категорично не згоден.

Від позивачки надійшло заперечення на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини. Вважає, що у відзиві відповідач не спростував її твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. Відповідач при надані заперечень щодо розміру аліментів на утримання їх дочки бере до уваги виключно витрати, які необхідні для оплати 50% вартості навчання, витрати на проїзд від місця проживання до навчання та на придбання підручників. При цьому нехтує іншими життєвими потребами, які необхідні для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, Звідки дочка повинна отримувати кошти на вказані потреби батько-відповідач не уточнював. Стосовно того, що відповідач стверджує, що донька забезпечена власним житлом у місті, де навчається, а відповідно не несе витрат на проживання за місцем навчання. Донька забезпечена власним житлом, але немає власних коштів щодо сплати комунальних платежів, які нараховуються за вказане житло та коштів на підтримання побутового і поточного стану/ремонту вказаного житла. Вказані витрати сплачує позивач самостійно. Стосовного того, що відповідач стверджує, що 1/4 частини від середньої заробітної плати в рік, що становить за розрахунком відповідача 36954,00 грн. та 2,5 рази перевищує річну оплату вартості навчання. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання станом на день укладення договору становить 56000,00 грн. (за 8 семестрів), тобто 14000,00 грн. Згідно додаткової угоди від 04.06.2021 року збільшено розмір плати за надання освітньої послуги в 2021/2022 навчальному році до 14700,00 грн. Таким чином, сума 56000,00 грн. вже збільшена ВНЗ на 700,00 грн. на рік. Вказана сума і в подальшому буде збільшена. Відповідач не може знати напевно майбутню вартість навчання, отже розрахунок невірний та некоректний. Стосовно того, що відповідач стверджує, що сума 4968 грн. в рік покриває витрати на проїзд від місця навчання та проживання та підручники. Відповідач взагалі не цікавиться життям та навчанням доньки, він не може знати необхідної суми для вказаних потреб, які перевищують вказану відповідачем суму, разом з проїздом з місця проживання до місця навчання та у зворотному боці. Щодо вартості проїзду, то він сьогодні складає 20 грн. вдень за 10 місяців навчання при середній кількості робочих днів в місяць, загальна сума витрат на проїзд становить (20?10?21 день) = 4200,00 грн. Стосовно того, що відповідач стверджує, що при оплаті1/4 (25%) частини від середньої заробітної плати аліментів на дочку та 1/3 (33,33%) частини від середньої заробітної плати аліментів на сина, сукупний розмір аліментів від заробітної плати аліментів на сина, сукупний розмір аліментів від заробітку становитиме 58,33%. Правильним є розрахунок: 1/4 (25%) частини від середньої заробітної плати аліментів на дочку та 1/6 (16,67%) частини від середньої заробітної плати аліментів на сина, сукупний розмір аліментів від заробітку становитиме 41,67%, що не суперечить закону, а саме: загальний розмір відрахувань під час виплати заробітної плати боржника немає перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. Стосовно знаходження на розгляді в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, що викликані особливими обставинами. Наявність на розгляді в суді справи про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей, що викликані особливими обставинами, ніяким чином не може впливати на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Стосовно заперечень відповідача щодо мінімального розміру аліментів на утримання дитини, а саме «але не менше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку». Дочка є працездатною особою, на сьогодні для працездатної особи становить 2379 грн. на місяць. Стосовно тверджень відповідача, що той є безробітним та має мінливі доходи, тому немає можливості сплачувати аліменти в розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу). Відповідач офіційно не працює з травня 2018 року по теперішній час. Відповідач є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати. З огляду на це, прошу суд встановити аліменти в розмірі1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж прожитковий мінімум для працездатної особи.

Позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, на задоволені позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без нього, врахувавши заперечення на позовну заяву.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4).

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4).

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане Балаклеївською сільською радою Смілянського району Черкаської області, актовий запис №46.

Згідно копії довідки № 12430/2308 від 22.09.2021 року ОСОБА_4 , дійсно є студенткою 2-го курсу Університету митної справи та фінансів, денної форми навчання. Рік закінчення університету 2024 рік. Навчається на контрактній основі, за спеціальністю «Соціальне забезпечення».

Відповідно до копії додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів від 08.09.2020 року №1064н від 04.06.2021 року розмір плати за надання освітньої послуги у 2021/2022 навчальному році встановлюється у розмірі 14700 грн.

З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка проживає разом із донькою та сином, які знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №11581 та не заперечується відповідачем.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 10 050 (десять тисяч п`ятдесят) 02 грн.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно.

Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України).

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вищевикладене в повній мірі узгоджується з висновками, що викладені в Постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи та того, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач визнає позовні вимоги частково, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки на час навчання доньки у розмірі 1/6 частини, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрирічного віку, оскільки відповідач не довів неможливості утримання дитини за допомогою належних та допустимих доказів, але з нього вже стягуються аліменти на дану неповнолітню дитину, а тому позовні вимоги слід задовольнити у зазначеному розмірі.

Щодо стягнення з відповідача витрати позивача на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., то це не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати нічим не підтверджуються та не доведені позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись 7, 10, 12,81, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.09.2021 року до закінчення навчання ОСОБА_4 , але не більше як до досягнення двадцятитрирічного віку.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова