Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р.

м. Київ

справа № 755/19106/20

провадження № 2/755/4049/21

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 50% додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12 215,00 грн., пов`язаних з розвитком здібностей дитини, понесених позивачем за період з 22.02.2020 року по 10.12.2020 року, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та взаємоповагу один до одного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2019 року. Однак з березня 2019 року по листопад 2019 року відповідач не надавав жодної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини, аліменти сплачує неналежним чином, від участі у додаткових витратах на дитину відмовляється. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке постановою київського апеляційного суду від 01.10.2020 року залишено без змін, судом витрати на тренування з плавання у першій школі плавання визнані додатковими витратами на дитину, зумовлені розвитком здібностей дитини, стягнуто з відповідача 50% витрат, понесених позивачем у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно на оплату занять дитини з плавання. Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача у справі № 755/550/20. 12.11.2020 року відповідачем одним платежем було сплачено стягнуті з нього додаткові витрати на дитину за рішенням суду у справі № 755/550/20. У витратах на оплату індивідуальних та групових занять дитини з плавання у Першій школі плавання, понесених позивачем у новому періоді з 22.02.2020 року по 10.12.2020 року на загальну суму 24 430,00 грн. відповідач участі не приймав, будучи особою працездатного віку та не маючи інших утриманців, участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат у судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено сторонам процесуальні права подачі письмових заяв по суті позову. (а.с. 109-111)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, постановлено передати до Ірпінського міського суду Київської області для розгляду за територіальною підсудністю. (а.с. 115-116)

Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року скасовано, та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. (а.с. 157-161)

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді від 30 квітня 2021 року справу передано у провадження судді Галагану В.І. (а.с. 166)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Галагана В.І. від 30 квітня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, прийнято до провадження,та постановлено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 168-169)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Галагана В.І. від 30 квітня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 та направлено на зазначену ним електронну адресу копію позовної заяви з додатками, задля реалізації процесуального права подачі письмового відзиву на позовну заяву у встановлений законом п`ятнадцятиденний строк з часу отримання матеріалів позовної заяви. (а.с. 119, 169, 170, 172)

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений процесуальним законом строк та порядку.

Представник відповідача ОСОБА_5 , отримавши 30.04.2021 року копію позовної заяви з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений процесуальним законом строк та порядку. (а.с. 72)

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 01.03.2019 року, актовий запис № 3826. (а.с. 105)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї від 17 вересня 2010 року (актовий запис № 2672) -розірвано.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року у справі № 755/9201/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 3500 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2019 року і до досягнення донькою повноліття.(а.с. 80-85)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року, стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на дитину у розмірі 15 174 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривні 89копійок. (а.с. 66-73)

Так, рішенням суду встановлено правомірність заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 15 174,89 грн., що складає 50% витрачених позивачем коштів на навчання, проведення лікування та розвитокмалолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема на оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання»за період з березня 2019 року по січень 2020 року включно, оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами та визнана судом як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними ізрозвитком певних здібностей дитини. При цьому судом ураховано працездатний вік відповідача, його працевлаштованість, наявність на утриманні малолітньої доньки та непрацездатної матері.

Однак суд критично оцінив твердження відповідача ОСОБА_2 про відсутність у нього матеріальної можливості сплати додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , 2015 року народження, - оскільки за даними документообігу суду у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знадяться дві цивільні справи за позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_2 та про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, де наразі проживає відповідач ОСОБА_2 ,- що, відповідно, свідчить про свідому готовність та матеріальну можливість відповідача ОСОБА_2 матеріально утримувати дитину ОСОБА_3 , 2015 року народження, додаткові витрати на яку є предметом розгляду даної справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20 - залишено без змін. (а.с. 66-73)

Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 року у справі № 755/550/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_5 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину. (а.с. 173-174)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року у справі № 755/9828/19, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 рокуу задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання - відмовлено. (а.с. 75-79)

Постановою Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 755/9828/19 касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишено без задоволення; рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року у справі № 755/9828/19 та постанову Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року - залишено без змін. (а.с. 75-79)

Як убачається з матеріалів справи та підтверджено рішеннямДніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , акцептовано Публічний договір (оферта) ФОП ОСОБА_6 про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 17.10.2019 року (а.с. 16-38) та Публічний договір (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні «Перша школа плавання» від 01.11.2020 року (а.с. 15, 39-65)

За період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно ОСОБА_1 здійснено оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання» на загальну суму 16 772,87 грн., 50% оплати якої стягнуто з відповідача ОСОБА_2 за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20. Відповідачем ОСОБА_2 здійснено оплачу стягнутих коштів, що підтверджено позивачем та не спростовано відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку.

За даними Довідки, складеної ФОП ОСОБА_6 від 10.12.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує заняття Першої школи плавання з 18.10.2019 року. ОСОБА_3 прийнята до Першої школи плавання за заявою її матері ОСОБА_1 . Публічний Договір (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг між ФОП ОСОБА_6 та мпатірю дитини ОСОБА_1 укладено шляхом акцепту ОСОБА_1 публічної оферти - підписання угоди користувача послуг та придбання абонементів на відвідування ОСОБА_3 басейну Першої школи плавання. У період з 18.10.2019 року по 29.02.2020 року ОСОБА_3 відвідала 41 заняття; у період з 01.03.2020 року по 13.03.2020 року - 5 занять; у період з 17.03.2020 року по 31.05.2020 року - школа плавання не приймала відвідувачів та не здійснювала тренувань через карантинні заходи; у період з 01.06.2020 року по 31.08.2020 року - 24 індивідуальні заняття; у період з 01.09.2020 року по 10.12.2020 року - 38 занять. (а.с. 14)

За період з лютого 2020 року по грудень 2020 року включно ОСОБА_1 здійснено оплату послуг за Публічним договором (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні «Перша школа плавання»на суму 24 430,00 грн., що підтверджено квитанціями про оплату послуг, копії яких долучено до матеріалів справи. (а.с. 9-13)

За даними Довідки від 18.02.2020 року, виданої Дніпровським районним ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам з боку ОСОБА_2 за виконавчим листом № 755/9201/19складає 14 000,00 грн. (а.с. 86)

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 12 215,00грн., що складає 50% витрачених позивачем коштів на розвиток малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема на оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання»за період з лютого 2020року по грудень 2020 року включно, - оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами,визнаначинним рішенням суду від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20 тавизнається судом у розрізі даного спору як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними ізрозвитком певних здібностей дитини.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 79, 141, 155, 180, 185 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , остання відома адреса зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму додаткових витрат на дитину у розмірі 12 215 (дванадцять тисяч двісті п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2021року.

Суддя: В.І. Галаган