Справа № 565/553/16-ц
Провадження № 2/565/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Панчук Г.І.

розглянувши в залі судових засідань Кузнецовського міського суду у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі в рішенні-банк) звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по тілу кредиту станом на 31.05.2015 року на суму 16239,50 грн. за кредитним договором без номера від 19.06.2006 року.

Позовна заява обґрунтовується наступним. Кредитний договір складають: заява-анкета відповідача від 19.06.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку із Пам`яткою клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна». Банк належним чином виконав зобовязання за кредитним договором. В свою чергу, відповідач не виконує взяті на себе згідно кредитного договору зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. У зв`язку з чим станом на 31.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 16239,50 грн., яка складається із: 14990,00 грн. - заборгованість за тілом кредита; 500 грн. штраф (фіксована частина); 749,50 грн. штраф (процентна складова).

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно письмової заяви представник позивача просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомляла, заяви про відкладення судового засідання не подавала. Відзиву відповідач також не подавала.

За таких обставин суд, керуючись ч.1 ст.281 ЦПК, вирішив провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення у справі.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК.

Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 19.06.2006 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсутні відомості яку саме картку особа отримала.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості за штрафами, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.06.2006року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи станом на 19.06.2006року містили умови, зокрема й щодо сплати штрафів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не є доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином слід відмовити у задоволенні позовний вимог про стягнення штрафів на загальну суму 1249,50 грн., через недоведеність вказаних вимог.

Розглядаючи позовні вимоги в іншій частині судом встановлено, що згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 31.05.2015р. існує заборгованість відповідача по кредитному договору б/н від 19.06.2006р. за тілом кредиту 14990,00 грн.

Як встановлено судом із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 19.06.2006 року позичальник оформив кредит на суму 4000 грн. у вигляді встановленого максимального кредитного ліміту.

В разі погашення кредиту ця сума зменшується на величину грошових коштів, які були виплачені в минулому місяці. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд не погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14990,00 грн. Позивачем не надано суду, а судом не встановлено укладення між сторонами додаткових договорів щодо збільшення розміру кредиту, тому суд прийшов до висновку, що підлягає до стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту на суму 4000 грн., так як належних та допустимих доказів погашення відповідачем отриманого кредиту, судом не встановлено.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору від 19.06.2006р. по тілу кредиту в розмірі 4000 гривень.

Позивачем понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору, що підтверджується платіжним дорученням від 30.03.2016 р.

Вирішуючи питання про судові витрати, згідно із ст.141 ЦПК, суд вважає, що витрати, понесені позивачем у звязку із сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог 339,40 грн. (24,63% від 1378 грн.).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 611, 623, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (м.Київ, вул.Грушевського, буд.1-Д, ) 4000 (чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк понесені по справі судові витрати в розмірі 339 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Кузнецовським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, поданою до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного рішення суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий