Справа № 487/8111/21
Провадження № 2/487/3036/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Притуляк І.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2021 року представник позивача адвокат Онищенко Л.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати транспортні засоби «Daewoo Matiz», 2011 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Wolkswagen Caddy», 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію Ѕ частини вартості спільного майна, а саме транспортного засобу «Daewoo Matiz», 2011 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 46091 грн. та транспортного засобу «Wolkswagen Caddy», 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 99035 грн.

Крім того, представник позивача просила відстрочити ОСОБА_1 до моменту ухвалення судового рішення сплату судового збору у розмірі 3084,89 грн. (який складається з 2176,89 грн., що становить 1,5 відсотка від вимоги майнового характеру та 908 грн. за позовну вимогу немайнового характеру).

В обґрунтування заявленого клопотання, посилаючись на положення п.1 ч.1 ст.8 ХЗакону України «Про судовий збір», зазначила, що позивач не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Сума отриманих ОСОБА_1 виплат за попередні шість місяців складає 6000 грн., а отже розмір судового збору є значно більшим від 5% отриманого ним доходу.

Вивчивши матеріали позовної заяви приходжу до наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання фізичною особою до суду позовної зави майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом заявленого позову є матеріально правова вимога щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації частки співвласника у цьому майні.

З урахуванням зазначеного, та розміру грошової компенсації визначеної представником позивача у позовній заяві 145126 грн. (46091 грн. + 99035 грн.), розмір судового збору, який має бути сплачений ОСОБА_1 становить 1451,26 грн..

Розрахунок розміру судового збору, зазначений представником ОСОБА_1 у позовній заяві не ґрунтується на положеннях діючого цивільно-процесуального законодавства.

При вирішенні заявленого представником позивача клопотання про відстрочку ОСОБА_1 сплати судового збору до ухвалення рішення по справі, виходжу з наступного.

Положеннями частин 1, 3 статті 136 ЦПК України, встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами ч.1 ст..8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

На підтвердження зазначених у клопотанні обставин, представник позивача надала Довідку Миколаївського міського центру зайнятості №2-158 від 19.03.2021 року, за якою сукупний розмір виплат ОСОБА_1 по безробіттю за період серпень 2020 року січень 2021 року склав 6000 грн. та Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, за якими сукупний дохід ОСОБА_1 за 3-4 квартали 2020 року склав 6659,62 грн.

Вважаю, що вказані докази не є такими, що об`єктивно підтверджують майновий стан позивача, який на теперішній час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, представником позивача не надано суду відомостей про доходи ОСОБА_1 за попередній календарний рік, та як наслідок, не підтверджено ту обставину, що розмір судового збору в даній справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача,

За таких обставин, суддя позбавлений можливості оцінити майновий стан позивача, а тому не вбачає підстав для відстрочки ОСОБА_1 сплати судового збору.

Враховуючи викладене вище, доводи представника позивача не можуть бути підставою для відстрочки сплати судового збору, оскільки його справляння переслідує законну мету.

За такого, клопотання представника позивача адвоката Онищенко Л.В. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі ст.185 ч.1 ЦПК України, позовна заява, яка подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За такого, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Враховуючий зазначене, прихожу до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з чим позивачу слід усунути недоліки позовної заяви та надати належні докази сплати судового збору.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185,260,261 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Онищенко Л.В. про відстрочку сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме:

сплатити судовий збір у ставці визначеній ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1451,26 грн. , про що надати суду докази.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви в зазначений термін та роз`яснити, що в противному випадку позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua

Копію ухвали надіслати позивачу та його представнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О.Притуляк