Справа № 442/1422/20 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/2443/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Семчишин С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , виконкому Дрогобицької міської ради про поновлення цивільної дієздатності,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою, в якій просила скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2017 року у справі № 442/1686/17 про визнання її, ОСОБА_1 недієздатною та поновити її в цивільній дієздатності.

Зазначала, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2017 року її визнано недієздатною та призначено опікуна - ОСОБА_2 .

З часу прийняття судом рішення про визнання її недієздатною пройшло більш як два роки.

На даний час її психічний стан значно поліпшився: вона може розуміти значення своїх дій та керувати ними, без сторонньої допомоги здійснює побутові дії, адекватно ставиться до життєвих ситуацій, є врівноваженою, розсудливою та спокійною, а тому бажає поновити свою дієздатність.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає, що судом першої інстанції було порушено її право на гласність, відкритість судового процесу і публічний розгляд її справи.

Також вважає, що Висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 19 лютого 2021 року є недопустимим доказом, оскільки він містить неправдиві відомості, а сама експертиза проходила з порушенням Порядку проведення судово-психіатричної експертизи.

Посилається на те, що суд проігнорував її клопотання про виклик свідка, який міг підтвердити зазначені нею обставини.

Просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення вимог апеляційної скарги, пояснення представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Семчишин С.І., яка просила вирішити питання згідно вимог законодавства, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27 вересня 2017 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/1686/17 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України - визнано недієздатною.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 19 лютого 2021 року, ОСОБА_1 в даний час страждає стійким хронічним розладом у вигляді розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, зумовлених епілепсією з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, частими судомними нападами та емоційно-вольовими розладами та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки.

Згідно пояснень завідувача судово-психіатричним відділенням КНП ЛОР ЛОКПЛ В.Й. Гуцал від 28 травня 2021 року, виражений мнестичний дефект у ОСОБА_1 був діагностований під час стаціонарного лікування у їх установі ще у 2002 році у вигляді недоумства, який є хронічним, стабільним та незворотнім станом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зміни у психічному стані здоров`я ОСОБА_1 не відбулися та зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для поновлення заявниці у цивільній дієздатності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1972 року №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» в справах про поновлення дієздатності є обов`язковим проведення судово-психіатричної експертизи, яка призначається за ухвалою судді.

Громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров`я або видужання.

Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Статтею 42 ЦК України передбачено, що за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до п.4 ст.300 ЦПК України скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Таким чином, зазначена вище норма права визначає, що висновок судово - психіатричної експертизи, якою встановлюється видужання або значне поліпшення психічного стану фізичної особи, яка була визнана недієздатною, єдиною підставою для скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності цієї фізичної особи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що Висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 19 лютого 2021 року є недопустимим доказом, оскільки він містить неправдиві відомості, а сама експертиза проходила з порушенням Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.