КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №381/1440/21 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «Триліський спиртовий завод» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати.

На обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він працює на Державному підприємстві «Триліський спиртовий завод» з 23 вересня 2019 року та на день звернення до суду на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора. Трудовий договір укладався шляхом видання наказу Голови комісії з ліквідації концерну «Укрспирт» про призначення на посаду № 16-к від 19 лютого 2021 року.

Разом з тим, з початку роботи на Державному підприємстві «Триліський спиртовий завод» заробітна плата йому нараховувалась, але не виплачувалась, відповідно станом на 07 квітня 2021 року ДП «Триліський спиртовий завод» має перед ним заборгованість по заробітній платі в сумі 233 679, 00 грн.

На підставі викладеного, просив суд видати судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» на його користь заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 233679 грн. за період з 01 вересня 2019 року по 31 березня 2021 року включно.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року було відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було повною мірою з`ясовано всі обставини справи, що призвело до помилкового висновку про наявність спору про право. Так, ДП «Триліський спиртовий завод» складено та надано довідку №7-3-4 від 07 квітня 2021 року про наявність нарахованої але не виплаченої заробітної плати за період з 01 вересня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 233679 грн. Зазначена сума є узгодженою та не заперечується боржником.

Також в доводах апеляційної скарги вказує на те, що нормами чинного цивільного процесуального не передбачено розмір суми, стягнення якої можна здійснити в наказному провадженні.

Окрім того, постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року було встановлено різність підстав та предмету позову у справах №381/1621/20 та №381/1440/21, а тому рішення суду про відмову в задоволенні позову у справі №381/1621/20 не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням таких підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про право на предмет вимоги про стягнення значної суми, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, а відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК Українисудовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Статтею 165 ЦПК України передбачено підстави для відмови у видачі судового наказу, зокрема суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У ст. 163 ЦПК України зазначено, що в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надав суду всіх доказів на підтвердження заявлених вимог. Зокрема, не було надано суду копії наказу від 23 вересня 2019 року №140-к про призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки директора ДП «Триліський спиртовий завод», копію наказу від 21 грудня 2020 року №230-к про внесення змін до попереднього наказу, не надано копію трудової книжки, яка б містила всі відомості про роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державне підприємство «Триліський спиртовий завод» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: