Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа №711/2592/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Юрченко В.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2015 він, ОСОБА_1 , надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 62000,00 доларів США, що є еквівалентним на день надання позики за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США-21грн.44коп.) - 1329280грн. 00коп., що підтверджується п.2.1 Договору позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року.

Зазначає, що відповідно до п.1.1. Договору позики, від передав відповідачу грошові кошти в порядку та на умовах, встановлених договором позики, а відповідач прийняв дані кошти, про надав йому розписку від 14.06.2015 року, відповідно до п.3.4 договору позики.

Зазначає, що відповідно до п.4.1.,4.2 договору позики, строк користування позикою складає 36 місяців, до 14.06.2018 року включно. Зауважує, що відповідно до п.5.2 договору позики, позика підлягає поверненню в порядку, передбаченому для її надання, по курсу НБУ, який буде існувати на дату повернення.

Втім, позивач вважає, що відповідач свої грошові зобов`язання за договором позики виконав не належним чином, а всі зусилля позивача врегулювати спір у досудовому порядку виявилися марними.

Зауважує, що відповідачем за увесь час користування позикою в рахунок виконання грошових зобов`язань за договором позики на його користь було сплачено лише 5050,00доларів США, а саме: 1200,00 доларів США 13.07.2015 року; 1000,00 доларів США 14.08.2015 року; 1650,00 доларів США 02.10.2015 року; 700 доларів США 22.12.2015 року; 500 доларів США 28.01.2016 року, що підтверджується відповідними розписками.

Тож, позивач вважає, що у зв`язку з цим, залишок заборгованості відповідача по тілу позики за договором позики на даний момент становить 56950,00 доларів США.

Крім того, вказує, що відповідно до п.6.1 договору позики, у разі прострочення повернення позики (її частини), позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20% від суми неповернутої позики (її частини), що в розрахунку становить 11390,00 доларів США (56950 дол. США х 20% = 11390,00 дол. США).

Таким чином, зазначає, що станом на момент звернення з даною позовною заявою, заборгованість відповідача за договором позики становить 68340 доларів США, що є еквівалентним за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США 28грн.00коп.) 1913520грн.00 коп. (56950,00 дол. США + 11390 дол. США=68340.00 дол. США).

Підсумовуючи викладене вище, позивач зауважив, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики виконав не належним чином, а саме, не повернув суми позики у строк, вказаний у договорі позики, знехтував всі спроби позивача врегулювати спір в добровільному (позасудовому) порядку, чим порушив умови договору позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року та норми ЦК України.

Тож, керуючись ст.ст.526, 530, 610, 611, 1047, 1049 ЦК України, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 14.06.2015 року в розмірі 68340 доларів США, що є еквівалентним за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США 28 грн. 00 коп.) 1913520,00грн., з яких: 56950 доларів США сума неповернутої позики за договором позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року та 11 390 доларів США штраф за прострочення повернення позики згідно договору позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 04.06.2021 по справі відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.Крім того, зазначив про можливість вирішення спору під час підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 206, 200ЦПК України. Пояснив суду, що він надав у позику відповідачу ОСОБА_2 , грошові кошти в сумі 62000 доларів США. Відповідачем повернуто лише 5050 доларів США, а тому залишок заборгованості становить 56950 доларів США. Крім того, зауважив, що до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 11390 доларів США, що становить 20% від залишку суми боргу за договором позики 56950 доларів США, в якості штрафу за прострочення повернення позики (її частини), як передбачено п.6.1 договору позики 14/06/2015 від 14.06.2015 року.

Крім того, вказав, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 11350,00грн.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі. Крім того, зазначила про можливість вирішення спору під час підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 206, 200ЦПК України. Суду пояснила, що підписи у розписках про отримання суми позики належать їй. Дійсно, частину позики, в розмірі який вказує позивач нею повернуто. Зазначила, що кошти, які повинна повернути позивачу, сплачувати буде.

Зважаючи на позицію сторін, суд ухвалив про розгляд справи по суті, відповідно до вимог ст.ст. 200, 206 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до договору позики № 14/06/2015 від 14.06.2015 року, позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику - ОСОБА_2 грошові кошти в порядку та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути вказані грошові кошти позикодавцю (п.1.1. договору).

Загальна сума позики за договором складає 62000 доларів США, що є еквівалентним на день укладення даного договору за офіційним курсом НБУ (за 1 долар 21грн. 44коп.) 1329280,00 грн. (п.2.1 договору). Проценти за надання позики та користування позикою не нараховуються та не сплачуються позичальником (п.2.2 договору). Позика надається позикодавцем позичальнику строком до 14 червня 2018 року, включно (п.3.1 договору). Строк користування позикою складає 36 місяців. Позичальник зобов`язаний повернути позику за цим договором в термін до 14 червня 2018 року включно (п.4.1, 4.2 договору).

Позичальник зобов`язаний повернути позику за цим договором в останній день строку, встановленого в п.4.1 договору/або: позичальник зобов`язаний повернути позику за цим договором в термін до 14 червня 2018 року, включно, встановлений у п.4.2 договору. Позика підлягає поверненню в порядку, передбаченому для її надання, по курсу Національного Банку України, який буде існувати на дату повернення. Днем повернення позики вважається день фактичної передачі позики позикодавцю (п.5.1-5.3 договору).

Відповідно до п.6.1 договору, у разі прострочення повернення позики (її частини), позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20% від суми неповернутої позики (її частини). Договір підписаний сторонами власноручно.

Позикодавцем кошти позичальникові надано в обумовленому розмірі - 62000,00доларів США, що є еквівалентним на день укладення договору позики від 14.06.2015 року за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США 21 грн. 44 коп.) 1329280,00грн., які позичальник зобов`язалася повернути до 14.06.2018 року, по курсу НБУ, який буде існувати на дату повернення, що підтверджується відповідною розпискою від 14.06.2015 року (а.с.6).

Також встановлено, що відповідачем (позичальником) позивачу (позикодавцю) кошти, в рахунок погашення позики, частково поверталися, а саме: 13.07.2015 року в сумі 1200,00 доларів США; 14.08.2021 року 1000,00 доларів США; 02.10.2015 року 1650,00 доларів США; 22.12.2015 року 700,00 доларів США; 28.01.2016 року 500,00доларів США, що підтверджується відповідними розписками (а.с.7-11) та підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Також встановлено, що в обумовлений строк відповідач залишок грошових коштів за позикою позивачу не повернув. Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, поясненнями сторін, а тому суд вважає їх доведеними.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв`язку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов?язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобов`язань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Боржник, як зазначено у ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Крім того, слід зазначити, що враховуючи норми ст.ст. 192, 524, 533, 1049 ЦК України, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Такий висновок суду також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.01.2019 по справі № 373/2054/16-ц.

На час розгляду справи договір позики №14/06/2015 від 14.06.2015 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.

Під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним була надана грошова позика відповідачеві, про що складено відповідний договір позики від 14.06.2015 року, а також свідчить розписка відповідача від 14.06.2015р., за якою ОСОБА_2 отримала грошові кошти в розмірі 62000,00 доларів США. Також у договорі зазначено розмір отриманих відповідачем грошових коштів, валюта та строк повернення до 14.06.2018. Грошові кошти в повному обсязі не були повернуті позивачеві відповідачем й на час розгляду справи, що відповідачем не заперечується та підтверджено у судовому засіданні.

Суд враховує факт визнання відповідачем позовних вимог та згоду на винесення рішення суду про стягнення заборгованості по договору позики.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.06.2015р. в сумі 68340 доларів США, що еквівалентно 1913520грн. 00коп. (по курсу НБУ 1 долар США складає 28грн. 00коп.), з яких: 56950 доларів США неповернута позика та 11390 доларів США штраф за прострочення повернення позики.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 11350 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 6, 15, 16, 207, 509, 524-526, 530, 545, 549, 599, 610, 611, 625-627, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 200, 206, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 14.06.2015р. в сумі 68340 доларів США, що еквівалентно 1913520грн. 00коп. (по курсу НБУ 1 долар США складає 28грн. 00коп.), з яких: 56950 доларів США неповернута позика та 11390 доларів США штраф за прострочення повернення позики.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 11350грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 03листопада 2021 року

Головуючий: С. М. Позарецька