Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/104/21
Єдиний унікальний №733/52/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2021 року м.Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Вовченко А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, третя особа: Первинна профспілкова організація Парафіївської селищної ради професійної спілки працівників державних установ України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2021 року позивач звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, третя особа: Первинна профспілкова організація Парафіївської селищної ради професійної спілки працівників державних установ України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

За п.17.ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року, розглядаючи питання щодо розмежування компетенції судових юрисдикцій, в тому числі цивільної та адміністративної, зазначила, що справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх

сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як видно із позовної заяви та доданих до неї матеріалів позивач, який обіймав посаду першого заступника селищного голови, звернувся до суду до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, третя особа: первинна профспілкова організація Парафіївської селищної ради професійної спілки працівників державних установ України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Але публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, за змістом пункту 25 Методичних роз`яснень щодо застосування Класифікатора категорій адміністративних справ, затверджених рішенням Ради суддів

адміністративних судів України від 31 жовтня 2013 року № 114, категорія справ зі спорів з відносин публічної служби включає, зокрема, спори щодо стягнення на користь особи несплачених коштів, які належало їй виплатити при звільненні зі служби (військової служби).

Таким чином, із вказаного слідує висновок, що заявлені позивачем вимоги у цивільному провадженні стосуються проходження публічної служби в органах місцевого самоврядування, що підлягають розгляду за правилами адміністративної юрисдикції - ст.2 КАС України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Нормами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України визначено, що суддя своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, а також суб`єктний склад учасників, характер правовідносин, що склались між ними, суддя вважає, що між сторонами виник спір, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, роз`яснивши позивачу право на звернення до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 4,19,186 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області, третя особа: Первинна профспілкова організація Парафіївської селищної ради професійної спілки працівників державних установ України про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення з вищевказаним позовом доЧернігівського окружного адміністративного суду .

Надіслати позивачу ОСОБА_1 копію ухвали та додані до позовної заяви матеріали справи в порядку, встановленому ст. 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Вовченко