ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №586/599/21

Номер провадження 22-ц/816/1687/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Середино Будського районного суду Сумської області від 16 вересня 2021 року в складі судді Ситайло О.І., постановлене в м. Середина - Буда,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 35 відсотків до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист по цивільній справі № 731/168/15 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35 відсотків всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.04.2015 року і до його повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 29.04.2015 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35 % усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року з нього також було стягнуто щомісячно аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_6 , починаючи з 09.07.2021 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Таким чином, на сина ОСОБА_7 він сплачує аліменти в більшому розмірі ніж ? частина з усіх видів його заробітку (доходу), що фактично порушує права інших його дітей, оскільки на користь однієї дитини не може бути стягнуто більший розмір аліментів, ніж на користь інших дітей. Зазначає, що діти народжені в різних шлюбах від різних матерів мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Крім того, він сплачує аліменти в частці, що перевищує половину його доходів. З січня 2021 року по день звернення до суду перебуває на обліку в Варвинській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості і отримує допомогу по безробіттю. Ця допомога по безробіттю є єдиним джерелом його існування, а тому, коштів що залишаються йому не вистачає для існування та призводить до його скрутного матеріального становища.

Рішенням Середино Будського районного суду Сумської області від 16 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану таким чином, що це позбавляє його можливості утримувати власних дітей. Разом з тим, права дитини не мають бути дискриміновані в разі зміни сімейного стану одного із батьків, а саме народження ще однієї дитини.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права і встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовами платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Зазначає, що як зміна матеріального так і зміна сімейного стану є самостійними підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ним було зазначено в якості підстави для зміни розміру аліментів, як зміну сімейного стану так і зміну матеріального стану в бік погіршення. При цьому в ухваленому рішенні суд першої інстанції взагалі не брав до уваги зміну його сімейного стану, оскільки на день звернення до суду з зазначеним позовом у нього крім сина ОСОБА_7 від першого шлюбу з`явилися діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на яких також з нього стягнуто аліменти. На момент ухвалення рішення Варвинським районним судом Чернігівської області від 29.04.2015 року він працював водієм в ТОВ «Дружба Нова» та не заперечував з приводу стягнення з нього аліментів в розмірі 35 % усіх видів його доходу, оскільки розмір його заробітної плати на той час складав 20 000 грн. на місяць, однак станом на сьогоднішній день відбулася зміна в його майновому стані оскільки він перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Тому висновки суду першої інстанції про відсутність погіршення його майнового стану є хибними та відповідають матеріалам справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі та зазначає, що відповідач є батьком дитини та проживає окремо й не виконує обов`язку матеріально утримувати свою дитину, а також не приймає участі в її вихованні. Крім того, позивач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на день його звернення з позовом до суду складає 16880 грн. 00 коп. Проте вказаної суми не вистачає для нормального забезпечення дитини. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач до суду не прибула , належним чином повідомлена про час і місце проведення судового засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виконавчого листа Варвинського районного суду Чернігівської області від 12.05.20215 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнутого аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35 % від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Відповідно до довідки від 21.07.2021 року, що видана Варвинською районною філією державного центру зайнятості № 150, ОСОБА_1 перебуває на обліку в зазначеній філії як безробітний з 12 січня 2021 року (а.с.8).

Згідно з довідкою від 21.07.2021 року, що видана Варвинською районною філією державного центру зайнятості № 150 дохід ОСОБА_1 за період з 12 січня 2021 року по 30 червня 2021 року становить 6619 грн. 83 коп. (а.с.9).

Відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.07.2021 року з ОСОБА_1 стягнуто, щомісячно, починаючи з 09 липня 2021 року, на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз вищевикладених норм права та ст. 192 СК України, дає підстави для висновку що зміна матеріального стану є самостійною підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки його було звільнено з роботи і він перебуває на обліку в Варвинській районній філії державного центру зайнятості. А тому його матеріальний стан погіршився. Також, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що після стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 35 % від його заробітку (доходів) проти якого він не заперечував, відбулась зміна сімейного стану у зв`язку із народженням двоє дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких він також зобов`язаний утримувати, притому що на даний час не працює і його дохід складає з розміру соціальної допомоги.

З рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року вбачається, що станом на день винесення вказаного рішення позивач був офіційно працевлаштований та працював на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Дружба Нова», де за півроку його заробітна плата склала 31269 грн. 33 коп. Разом з тим, станом на 21.07.2021 року позивач перебуває на обліку в Варвинській районній філії державного центру зайнятості як безробітний, і його дохід за 4 місяці 2021 року склав 6619 грн. 83 коп., що свідчить про погіршення його матеріального стану.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на день винесення рішення Варвинським районним судом Чернігівської області про стягнення з позивача аліментів, а саме на 29 квітня 2015 року, у останнього на утриманні була лише одна дитина. Разом з тим, станом на день звернення позивача з зазначеним позовом до суду, на утриманні позивача перебувало вже троє дітей, а саме: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому законом також покладено на позивача обов`язок по утриманню двох своїх дітей від другого шлюбу, а саме: неповнолітніх ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини повністю підтверджуються наявними в цивільній справі матеріалами та свідчать про те, що у позивача змінився як сімейний стан так і матеріальний стан в бік погіршення, що в своє чергу є підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність визначених в законі підстав для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року.

Щодо вимоги позивача про відкликання виконавчого листа по цивільній справі № 731/168/15 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35 відсотків всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 02.04.2015 року і до його повноліття, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга ст. 77 ЦПК України).

Разом з тим, позивач всупереч положень вказаних норм процесуального права не надав до суду жодних доказів того, що у нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом Варвинського районного суду Чернігівської області від 12.05.20215 року. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відкликання виконавчого листа та його повернення до суду має наслідком закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже у разі набрання законної сили постанови апеляційного суду, виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 12.05.20215 року, при разі відсутності заборгованості за цим виконавчим документом закінчується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про відкликання виконавчого листа, виданого за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 12.05.20215 року у цивільній справі № 731/168/15.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру стягнених з позивача аліментів підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, то у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України позивачу підлягає частковому відшкодуванню за рахунок відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за апеляційний перегляд справи..

В силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Середино Будського районного суду Сумської області від 16 вересня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру стягнених аліментів скасувати та ухвалити нове.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2015 року з 35 % до 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання постановою законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко