Справа № 202/2794/21
Провадження № 2/202/1772/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Булгаковій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Яна Сергіївна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 указав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 . За час життя останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.09.1994 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, належала квартири АДРЕСА_1 і грошові кошти на депозитному рахунку в АТ «КБ «ПриватБанк». 10.12.1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-7245, котрим заповіла вищевказану квартиру йому, позивачеві, і його братові, ОСОБА_3 .

З метою оформлення спадкових прав, він, позивач, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С. Однак, постановою нотаріуса від 10.04.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що він, будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , фактично з серпня 2011 року по день відкриття спадщини проживав за однією адресою з матір`ю, ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Тому просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє оформити спадкові права.

Також позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за заповітом і 1/2 частину цієї ж квартири за законом.

В обґрунтування вимог в цій частині позову ОСОБА_1 зазначив, що він є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до положень ст. 1261 ЦК України. Спадщину після смерті матері прийняв. Остання за час життя залишила заповіт на його ім`я і на ім`я ОСОБА_3 , який спадщину не прийняв і подав до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С. заяву про те, що на спадщину після смерті ОСОБА_2 не претендує. Тому просив задовольнити позов і в цій частині.

Представник позивача, адвокат Дворецька Я.І., під час судового розгляду позовні вимоги підтримала і просила задовольнити.

Представник відповідача - територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Із наданого відповідачем відзиву вбачається, що останній позовні вимоги не визнає, вказуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем на день смерті останнього. Просив відмовити у задоволені позову (а.с. 134).

Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 . За час життя останній на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.09.1994 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, належала квартири АДРЕСА_1 (а.с.21,59,65).

Встановлено, що 10.12.1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-7245, котрим заповіла вищевказану квартиру ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в рівних частинах (а.с.74).

26.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою нотаріуса від 10.04.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.25,57).

26.07.2018 року ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Барсегян Я.С. заяву про те, що на спадщину після смерті ОСОБА_2 не претендує ( а.с. 58).

Встановлено, що заявник з серпня 2011 року по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , хоча був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується показами свідків, допитаних під час судового розгляду, письмовими доказами у справі (а.с.66,67) .

Положенням статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, оскільки е сином ОСОБА_2 . Також на ім`я позивача спадкодавцем складено заповіт на 1/2 частини спірної квартири.

Згідно з частиною 1 статті 1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.06.2008 року, якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з останньої за адресою: АДРЕСА_1 , і даний факт має для позивача юридичне значення, оскільки дозволяє оформити спадкові права на спірну квартиру, даний факт може бути встановлений судом, задовольнивши вимоги позивача в цій частині позову.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом і за заповітом відповідно по 1/2 її частині, суд вважає, що вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В абзаці другому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.06.2008 року роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки судом встановлено факт проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини із спадкодавцем, суд вважає, що у позивача наявні умови для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з можливістю отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 259, 263-265, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.