Справа №932/1569/21
Провадження №2/932/409/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 26 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно водія автомобіля «БМВ», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , в інтересах якого він діє, був складений адміністративний протокол №416700 за начебто вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (ДТП), який був в подальшому спрямований до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для прийняття остаточного рішення по справі. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №203/1974/20 від 28 липня 2020 року, провадження відносно позивача закрито за відсутністю в його діях складу, та події адміністративного правопорушення. Разом із цим, вказаним судовим рішенням встановлено, що встановлені у судовому засіданні обставини та дослідження докази, а саме відеозапис, який долучено до матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , схема місця ДТП, відповіді з КП «Дніпродорсервіс» ДМР, ті інші матеріали справи не містять достатніх, допустимих і належних доказів вчинення ОСОБА_2 постановленого йому за вину порушення п.8.7.3е ПДР України. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що останній здійснив усі вимоги ПДР. Своїми неодноразовими письмовими зверненнями від 15 серпня 2020 року, та від 19.11.2020 року він, в інтересах позивача, просив Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області ретельно та неупереджено повторно здійснити перевірку обставин дорожньо-транспортної події, що мала місце 02.05.2020 року за участі названих вище водіїв, а також вирішити питання складання відповідного протоколу на другого учасника пригоди водія автомобіля «Нісан» ОСОБА_3 , за порушення очевидних, на його думку вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України. У відповідь на його звернення він отримав лист від Управління, з якої вбачається, що складання постанови відносно вказаного водія можливо лише після повернення вказаного адміністративного матеріалу на доопрацювання із відповідною постановою суду, та вказівкою суду щодо необхідності складання протоколу на іншого учасника ДТП. Так як діючим порядком не передбачено повернення до УПП адміністративного матеріалу в разі закриття провадження по справі про адміністративні правопорушення, як і не передбачено законом, також, і обов`язку суду вказувати в постанові на необхідність складати протокол на іншого учасника ДТП. Вважає, що такі дії працівників УПП в Дніпропетровській області, щодо ініціювання відносно позивача адміністративного переслідування без достатніх на це підстав, втрата тривалого часу на подальше судове провадження та доведеність своєї невинуватості, емоційний дискомфорт пов`язаний зі фактичним судовим переслідуванням з вини відповідача 1, а також небажання УПП в Дніпропетровській області скласти відповідний протокол на іншого учасника ДТП, стало наслідком спричинення позивачу моральної шкоди. Отже, дії працівників УПП Дніпропетровської області щодо складання відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування позивачеві моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Наведені вище обставини безумовно вказують на спричинення позивачу моральної шкоди, яку з огляду на наведені вище імперативні справедливості, розумності та добросовісності позивач оцінює у 10000,00 грн.

Від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення. Він вважав за необхідне, звернути увагу суду на сучасну правову позицію ВС по аналогічній справі, яка викладена у постанові від 09 червня 2021 року по справі №726/837/20, в якій зазначено, що в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди з підстав, які визначені ст. ст. 2, 4 Закону №266/94-ВР. Право на відшкодування шкоди, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративні правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складення протоколу, отримання пояснень та інше). Крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Судове засідання призначене на 02.07.2021 року було відкладено у зв`язку з витребуванням протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності.

Представник позивача подав до суду клопотанням про долучення доказів, яке надійшло 19.08.2021 року, яким було долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №416700, який складено 26.05.2020 року.

Представник управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подала пояснення по справі. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, виготовлення та зберігання в підрозділах патрульної поліції копій адміністративних матеріалів, направлених для подальшого розгляду, зокрема, до суду, чинним законодавством не передбачено. За умови, коли всі зібрані за фактом ДТП матеріали направлені до суду для подальшого розгляду та прийняття законного та обґрунтованого рішення, складання протоколу на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди без наявності таких матеріалів або їх копій, завірених належним чином, є неможливим. На момент звернення позивача до Управління з проханням щодо здійснення повторної перевірки обставин ДТП та вирішення питання складання відповідного протоколу на іншого учасника ДТП, матеріалів, зібраних за фактом зазначеної ДТП в Управлінні не знаходилось, оскільки такі матеріали були направлені для подальшого розгляду до суду та судом на адресу Управління на доопрацювання не повертались. Подальші дії щодо розгляду питання про можливість складення іншого протоколу за тим самим фактом з урахуванням обставин, встановлених судом за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення та закриття провадження по такій справі, за умови відсутності матеріалів за фактом ДТП у зв`язку із надісланням таких матеріалів до суду, чинним законодавством не визначені. Дії відповідача не можуть бути визнані протиправними, а навпаки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. На момент звернення позивача з даним позовом складання адміністративного протоколу на будь-яку особу, неможливе оскільки адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення, складання якого в даному випадку є компетенцією поліцейських, є одним з можливих доказів по справі про адміністративне правопорушення. Поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Поліцейськими відносно позивача були вчинені певні процесуальні дії. А відтак, такі дії поліцейських є законними, оскільки вчинені на підставі та у суворій відповідності до норм чинного законодавства. Будь-яких аргументованих доказів заподіяння моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб й заподіяння такої шкоди позивачем не надано. На наявні між сторонами правовідносини не можуть бути розповсюджені вимоги ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. За наведених вище обставин, враховуючи відповідність дій поліцейських вимогам законодавства та відсутність доказів вини поліцейських у завданні шкоди, відсутні підстави для покладення на відповідні органи обов`язку відшкодовувати шкоду, яку нібито зазнав позивач у зв`язку із складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак позовні вимоги щодо відшкодування такої шкоди задоволенню не підлягають. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, відсутні підстави для задоволення таких вимог, оскільки такі витрати не підтверджені належними документальними доказами, а їх розмір є необґрунтованим, не співмірним зі складністю даної справи та її значення для позивача. А також, просила врахувати судову практику по аналогічним справам.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримував.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: «2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу».

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи цих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, з урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що 26 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно водія автомобіля «BMW 5301», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №416700.

Копією постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року по справі №203/1974/20 підтверджується, що провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У позові позивач вказує підставу для відшкодування моральної шкоди - закриття справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач вказує, що дії працівників УПП в Дніпропетровській області, щодо ініціювання відносно позивача адміністративного переслідування без достатніх на це підстав, втрата тривалого часу на подальше судове провадження та доведеність невинуватості, емоційний дискомфорт пов`язаний зі фактичним судовим переслідуванням з вини Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, а також небажання УПП в Дніпропетровській області скласти відповідний протокол на іншого учасника ДТП, стало наслідком спричинення йому моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння (бездіяльності) її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати моральну шкоду необхідно наявність незаконних дій чи бездіяльності держави в особі компетентних органів, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинного зв`язку між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статті 1167 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач не надав доказів, які б вказували на заподіяння йому моральної шкоди, не довів факту завдання йому моральної шкоди, протиправності дій відповідачами, причинного зв`язку між зазначеними фактами та відповідними негативними наслідками, які настали, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст. ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 77, 79, 80-82, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участі в судовому засіданні - протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.11.2021 року.

Суддя К.С. Лукінова