Номер провадження: 22-з/813/202/21
Номер справи місцевого суду: 522/4434/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одесі заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення/роз`яснення рішення у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

11.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського апеляційного суду із заявами, в яких зокрема зазначала, що станом на 10.06.2021 року нею повторно отримані ухвали: 1) від 02.07.2020 року - про відмову в клопотанні у звільненні від сплати судового збору; 2) від 02.07.2020 року про залишення без руху апеляційної скарги у зв`язку з незазначенням в апеляційній скарзі всіх учасників, які брали участь у справі, зокрема ТОВ «Інфокс»; 3) від 02.07.2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на судовий наказ щодо стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг; 4) від 14.07.2020 року про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу.

Крім того ОСОБА_1 зазначила, що 10.06.2021 року вона вперше отримала ухвали Одеського апеляційного суду: 1) від 14.07.2020 року про призначення до розгляду справи; 2) від 30.10.2020 року про часткове задоволення апеляційної скарги; 3) від 07.09.2020 року про задовлення заяви про виправлення помилок; 4) від 05.04.2021 року «про відмову у звільненні від оплати судового збору»; 5) від 01.06.2021 року про залишення без розгляду заяви про роз`яснення використаного апеляційним судом терміну щодо ОСОБА_1 «боржник» з посиланням на ухвалу апеляційного суду від 05.04.2021 року; 6) від 01.06.2021 року про відмову у прийнятті апеляційним судом додаткового рішення стосовно звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору та про повернення сплаченого нею судового збору у розмірі 420 грн. 40 коп.

ОСОБА_1 вказує, що вона не отримувала ухвали суду від 05.04.2021 року про роз`яснення апеляційним судом визначеного статусу ОСОБА_1 , як «боржника», через що вона не може звернутися з касаційною скаргою до Верховного Суду. Зазначає, що вона з 2007 року є споживачем послуг та боргів перед Інфоксводоканал не має, тому вона була звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів». Заявник просила надати їй ухвалу про розгляд справи, ухвалу про виправлення помилок та ухвалу відповідно до вимог ст. 271 ЦПК України, за ініціативою суду прийняти додаткове рішення задля вирішення питання про судовий збір (ст. 270 ЦПК України) або переглянути справу (ст. 17 ЦПК України). Разом з тим, заявник зазначає, що суд не розглядав її клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» та на підставі наданих нею документів, що вона є пенсіонеркою з мінімальним розміром пенсії та незаконно зобов`язав її оплатити судовий збір, зазначивши, що вона є боржником у даних правовідносинах, без розгляду цього питання, не надавши при цьому ухвалу про визнання її боржником.

Розглянувши заяви ОСОБА_1 , суд виходить з наступного, в хронологічній послідовності.

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до Приморського районного суду м.Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

23 квітня 2020 року Приморський районний суд м.Одеси виніс судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості з оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 4 966,18 грн. а також суму витрат по оплаті судового збору у розмірі 210,20 грн.

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду з підстав неналежного оформлення заяви та не сплатою судового збору (а.с.36-37).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт ставила питання про звільнення її від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів» та на скрутне матеріальне становище пенсіонерки з мінімальним розміром пенсії (а.с.39-41).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Підставою для відмови у звільненні від сплати судового збору стало те, що до клопотання ОСОБА_1 не надала жодного доказу на підтвердження обставин її скрутного матеріального стану. Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст..22 ЗУ «Про захист прав споживачів», апеляційний суд, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.09.2019 року у справі №490/9711/15-ц, вказав, що від сплати судового збору на підставі ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільняються споживачі, право яких порушено, за подання ними саме позовної заяви. Дані правовідносини виникли не у позовному провадженні, а у наказному про стягнення з ОСОБА_2 на підставі судового наказу грошових коштів. За таких обставин, ОСОБА_2 , у даній справі, має процесуальний статус боржника, тому на неї правила ст..22 ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 року залишено без руху та надано апелянту десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги оплати судового збору у розмірі 420,40 грн та приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог ст..356 ЦПК України (а.с.52-54).

13 липня 2020 року ОСОБА_1 усунула недоліки апеляційної скарги, в тому числі сплатила судовий збір у визначеному судом розмірі 420,40 грн (а.с.56-67).

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 року та призначено справу до розгляду (а.с.69-71).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.09.2020 року виправлено описки в ухвалах Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року та від 14.07.2020 року (а.с.81-82).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03 червня 2020 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.85).

Скасовуючи ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції передчасно повернув заяву ОСОБА_1 не розглянувши її клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалами Приморського районного суду м.Одеси від 14 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору відмовлено (а.с.94-95) та повернуто заяву про скасування судового наказу з підстав неналежного оформлення заяви, а також через не сплату судового збору (а.с. 96-98).

18.12.2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до районного суду із заявою про скасування судового наказу від 23 квітня 2020 року, сплативши 105,10 грн судового збору (а.с. 102-103).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 12 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено та скасовано судовий наказ, виданий Приморським районним судом м.Одеси від 23 квітня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованості з оплати наданих послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 4 966,18 грн., а також суму витрат по оплаті судового збору у розмірі 210,20 грн.(а.с.105-106).

04 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року про відмову у звільненні її від сплати судового збору, просила повернути їй сплачений на виконання ухвали апеляційного суду судовий збір у розмірі 420,40 грн та роз`яснити на підставі якого нормативного акту чи рішення вона визнана і має статус боржника (а.с.118-119).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.04.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року відмовлено. Відмовляючи у роз`ясненні суд виходив з того, що підстави для відмови у звільненні від сплати судового збору наведені в мотивувальній частині ухвали від 05.04.2021 року. Фактично заява ОСОБА_1 зведена до роз`яснення їй норм законодавства, яке регулює питання порядку оплати, повернення і звільнення від сплати судового збору та поширення на неї в даній цивільній справі, як на особу, що подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду її заяви про скасування судового наказу про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, пільг зі сплати судового збору на підставі законодавства про захист прав споживачів, що не є у відповідності до ст.271 ЦПК України підставою для роз`яснення ухвали суду. Крім того, апеляційний суд не уповноважений вирішувати питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання заяви про видачу судового наказу та за подання апеляційної скарги до розгляду заяви про скасування судового наказу по суті (а.с.127).

23.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно її вимоги про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та на підставі наданих нею документів про її матеріальний стан (а.с.131).

Того ж дня, 23.04.2021 року, повторно подала заяву про роз`яснення рішення - ухвали Одеського апеляційного суду від 02 липня 2020 року в частині визнання її боржником. Просила ще раз роз`яснити на підставі якого нормативного акту до неї застосовано статус боржника, оскільки станом на 23 квітня 2020 року та на теперішній час заборгованість перед філією «Інфоксводоканал» в неї відсутня.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд виходив з того, що питання про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 03.06.2020 року вже вирішено апеляційним судом ухвалою суду від 02.07.2020 року. Крім того, законодавством не передбачено вирішення апеляційним судом питань про розподіл судових витрат при перегляді ухвал районного суду. Питання про розподіл судових витрат, в тому числі і за перегляд апеляційним судом ухвал районного суду вирішується тим судом, який розглядає справу по суті. Одеський апеляційний суд розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу районного суду від 03.06.2020 року вирішував виключно процесуальне питання щодо дотримання судом першої інстанції при поверненні заяви ОСОБА_1 норм ЦПК України, питання по суті вимог апеляційним судом не вирішувалося, а тому підстав для ухвалення додаткового рішення не має.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судового збору в частині визнання її боржником залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду заяву про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року в частині визнання ОСОБА_2 боржником, апеляційний суд виходив з того, що це питання вже вирішувалося апеляційним судом 05.04.2021 року, про що винесена відповідна ухвала.

Так, ухвалою від 05.04.2021 року Одеський апеляційний суд вже розглядав заяву Шарпе про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судового збору та у зв`язку з чим до ОСОБА_2 застосовано найменування процесуального статусу боржника. Оскільки суд вже розгядав дане питання, заява ОСОБА_2 на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України залишена без розгляду.

Одеський апеляційний суд вкотре звертає увагу ОСОБА_1 , що дані правовідносини виникли саме в наказному провадженні. Наказне провадження це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги. У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга ст. 42 ЦПК України).

Саме в наказному провадженні ТОВ «Інфоксводоканал» подав заяву до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату комунальних послуг, вказавши ОСОБА_1 боржником. За таких обставин ОСОБА_1 у даних правовідносинах набула процесуальний статус, який іменується боржник. При цьому стягення провадиться лише у разі, якщо підтверджено наявність заборгованості і боржник не подав до суду першої інстанції заяву про скасування наказу.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження".

Відповідно до ст. 170 ч.5 п.1 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 164 ЦПК за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Разом з тим, даний розділ наказного провадження не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Наказне провадження взагалі не встановлює порядку вирішення питання щодо перерозподілу судових витрат, в тому числі і стягнення судового збору, понесених боржником, у разі скасування судового наказу за його заявою. Питання розподілу судових витрат можливе лише у справах позовного провадження.

В ухвалі від 05.04.2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року (а.с.127), апеляційний вказав, що підстави відмови у звільненні від сплати судового збору, в тому числі і чому ОСОБА_1 має процесуальний статус, який в силу закону іменується «боржник», наведені в мотивувальній частині ухвали від 02.07.2020 року, тому підстави для роз`яснення відсутні.

В ухвалі від 02.07.2020 року апеляційний суд вказав, що від сплати судового збору на підставі ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільняються споживачі, право яких порушено, за подання ними саме позовної заяви. Дані правовідносини, як зазначено в ухвалі та неодноразово наголошувалося судом, виникли не у порядку позовного провадження, де ОСОБА_1 виступає у якості позивача у справі щодо захисту своїх порушених прав споживача, а у порядку наказного, в якому сторонами є заявник та боржник. В даному випадку заявником є Інфоксводоканал, який звернувся із заявою у порядку наказного провадження про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, визначивши в заяві її боржником. Таким чином ОСОБА_2 набула процесуальний статус боржника у даних правовідносинах наказного провадження. В будь-якому випадку, положення ст. 22 «Про захист прав споживачів» поширюється виключно на позивачів у справах за їх позовами про порушення їх прав споживача. В усіх інших випадках, вказана норма не застосовується. Тобто, в будь якому випадку, в правовідносинах наказного провадження, який би статус ОСОБА_1 не набула, положення ст. 22 «Про захист прав споживачів» до неї не застосовуються.

Саме з цих підстав суд 05.04.2021 року відмовив ОСОБА_2 у роз`ясненні ухвали від 02.07.2020 року в частині визнання її боржником. Іншого процесуального документу Одеський апеляційний суд 05.04.2021 року не постановлював. Дана ухвала (про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судового збору в частині визнання Шарпе боржником) підлягає касаційному оскарженню та у разі не згоди з нею, ОСОБА_1 не позбавлена права оскаржити її в касаційноу порядку до Верховного суду.

При цьому ОСОБА_1 у заяві від 11.06.2021 року помилково поіменовує ухвалу апеляційного суду від 05.04.2021 року, як ухвалу про «відмову у звільненні від оплати судового збору», в той час, як 05.04.2021 року апеляційним судом постановювалася ухвала про «відмову у роз`ясненні ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судвого збору», на яку міститься посилання в ухвалі від 01.06.2021 року про залишення без розгляду заяви про роз`яснення використаного апеляційним судом терміну щодо ОСОБА_1 «боржник».

Щодо заяви ОСОБА_2 про неотримання нею процесуальних документів, постановлених апеляційним судом за розглядом її заяв, суд зазначає наступне.

Відповідно супровідного листа від 01.06.2021 (а.с.144), на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відповідно її заяви від 17.05.2021 року, Одеським апеляційним судом надсилалися наступні документи:

1. ухвала Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року про відкриття провадження;

2. ухвала Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року про призначення;

3. ухвала Одеського апеляційного суду від 07.09.2020 року про виправлення описки;

4. ухвала Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судового збору;

5. ухвала Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження;

6. постанова Одеського апеляційного суду від 30.10.2020 року;

7. ухвала Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху;

8. ухвала Одеського апеляційного суду від 05.04.2021 року про відмову у роз"ясненні ухвали Одеського апеляційного суду від 02.07.2021 року про відмову у звільненні від сплати судвого збору,

а також:

9. ухвала Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року за результатом розгляду заяви про роз`яснення рішення;

10. ухвала Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року за результатом розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення,

які, відповідно зворотнього рекомендованого повідомлення ОСОБА_1 отримала 10.06.2021 року (а.с.157), про що зазначає сама в своїй заяві від 11.06.2021 року а.с.149, зокрема, що 10.06.2021 року вона отримала від апеляційного суду 10 ухвал, в тому числі і ухвалу від 14.07.2020 року про призначення справи до розгляду; від 30.10.2020 року про часткове задоволення її апеляційної скарги на ухвалу районного суду від 03.06.2020 року; від 07.09.2020 року про виправлення описок; від 05.04.2021 року про відмову у роз`ясненні ухвали від 02.07.2020 року про відмову у звільненні від сплати судового збору; від 01.06.2021 року про залишення без розгляду її заяви про роз»яснення рішення в частині визнання її боржником; та від 01.06.2021 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, які, як вона зазначала в попередній заяві від 11.06.2021 року а.с.147, вона не отримала, чим сама спростувала свою заяву щодо неотримання від апеляційного суду відповідних процесуальних документів.

Відповідно до ч.1 п.3 ст..270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст..271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Оскільки ОСОБА_2 вже зверталася до суду з такими самими заявами про ухвалення додаткового рішення та роз`яснення рішення, та ухвалами Одеського апеляційного суду від 01.06.2021 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення Шарпе було відмовлено, а заяву про роз`яснення рішення на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України залишено без розгляду, повторно подані Шарпе заяви від 11.06.2021 року з цих самих підстав про ухвалення додаткового рішення та роз`яснення рішення на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до положень ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 44 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення/роз`яснення рішення в частині визнання її боржником залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.11.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова