Провадження №2-о/359/37/2021
Справа №359/9856/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа : Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області як правонаступник Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем,-

встановив :

10 грудня 2020 року заявник ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту, якою просить: встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2 . В даній квартирі проживала заявник разом з ОСОБА_3 з грудня 2000 року без реєстрації місця проживання. Заповіт ОСОБА_3 не складала. Родичів не мала, тому єдиним спадкоємцем являється заявник, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса , яка відмовила у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ми з спадкодавцем не родичі і доказів на підтвердження родства та проживання однією сім`єю протягом 5 років заявником не надано. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 який, змушена звернутися до суду із вказаною заявою.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав і просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву до суду не направив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що знайома з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2015 року. З ОСОБА_3 ми кожного дня, крім зимового періоду, сиділи під будинком на лавочці. Їй відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали завжди разом, вона думала, що ОСОБА_6 це її донька. Вони жили разом як сім`я, а не як квартирантка. ОСОБА_2 повністю доглядала за ОСОБА_3 , готувала, прала, прибирала. ОСОБА_6 там проживала постійно, вона бачила її щодня.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , це її сусідки. Вона проживає в с. Чубинське з 2010 року, познайомилась з ОСОБА_8 , бо вона завжди сиділа на лавці біля дому. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали разом в кв. АДРЕСА_2 . Вони мешкали разом, ОСОБА_6 не була дочкою ОСОБА_8 , це не була оренда квартири, вони вели спільне господарство, садили разом грядки, прибирали територію. Вона завжди їх бачила з вікна разом. ОСОБА_8 пригощала її сина морозивом і казала, що це ОСОБА_6 купила, але їй не жалко для дитини. ОСОБА_2 платила за комунальні послуги, варила їсти завжди, доглядала за бабусею, навіть помираючи звала до себе ОСОБА_6 . Свідок не бачила, що з ними ще хтось проживав, до них ніхто не приїздив із родичів. В них були дуже хороші стосунки.

Суд, заслухавши думку представника заявника, допитавши свідків та виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встанов

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 7).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 .

В установлений законом строк ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62221904 від 27.10.2020 року (а.с. 8).

Листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. за № 138/02-14 від 04.12.2020 року, ОСОБА_2 було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 немає правових підстав, оскільки ОСОБА_10 не надано доказів постійного проживання із спадкодавцем (а.с. 6).

Згідно довідки Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 2-14/01/1131 від 22.10.2020 року, ОСОБА_3 , 1937 р.н. була зареєстрована та проживала по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 . На час смерті була зареєстрована сама, проживала та вела господарство разом з ОСОБА_2 1966 р.н. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживала з ОСОБА_3 на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця: АДРЕСА_1 та здійснювала за нею догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а також те, що цей факт ніким не оспорюється, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 247, 259, 264 - 265, 273, 293 - 294, 315, 319, 354 Цивільног о процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа : Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області як правонаступник Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 травня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва