Дата документу 22.11.2021 Справа № 311/290/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 311/290/21 Головуючий у 1 інстанції: Задорожко Д.А.
№ 22-ц/807/2669/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15 червня 2010 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.

Відповідач після розірвання шлюбу добровільно сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилось 18 років. Згідно договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою №123-3/62 від 14 вересня 2020 року вбачається, що між Національним університетом «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 був укладений договір, предметом якого є надання освітніх послуг. Термін навчання складає з 01 вересня 2020 року до 01 липня 2026 року за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на денній формі навчання. Вартість освітніх послуг за перший курс становить 15 200,00 грн. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» складає з 01 жовтня 2020 року до 12 червня 2024 року.

Позивач вказує, що спільний син сторін, ОСОБА_3 , навчається на денній формі навчання, що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а тому він потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , який подовжує навчання, в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до 12 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними і зводяться лише до незгоди позивача з прийнятим рішенням суду, жодних порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції не допущено. З цих підстав просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , що знаходиться в матеріалах справи (а.с.6).

Згідно договору, укладеного 14 вересня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та Національним університетом «Запорізька політехніка» № 8436576, ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання за рахунок коштів позивача здійснювати навчання в денній формі студента ОСОБА_3 зі спеціальності «комп`ютерна інженерія». Вартість освітніх послуг за перший курс становить 15 200,00 грн. Термін навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» складає з 01 жовтня 2020 року до 12 червня 2024 року. (а.с.10).

Відповідно до довідки №424 від 08 жовтня 2020 року, виданої НУ «Запорізька політехніка», ОСОБА_3 є студентом 1 курсу (КНТ-510, «123 Комп`ютерна інженерія») денної форми навчання (контрактна) факультету Комп`ютерних наук і технологій Національного університету «Запорізька політехніка» (а.с.9).

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 61296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Із положень ч. 1 ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції перевірялися відомості та надані докази про майновий стан відповідача та його здатність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини з урахуванням цього стану.

Зокрема судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , згідно виписки по кредитній картці, виданої АТ «Перший український міжнародний банк» має заборгованість у розмірі 48 273,36 грн. (а.с.34), відповідно до довідки, виданої АТ «КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 20 834,27 грн. (а.с.67).

Згідно довідки №14 від 03 березня 2021 року, виданої ПІІ у формі ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_2 згідно заяви з 01 вересня 2009 року до 28 лютого 2017 року утримувались аліменти в розмірі 33% на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а з 01 березня 2017 року до 18 жовтня 2020 року утримувались аліменти в розмірі 25 % на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).

За довідкою №19/1 від 05 березня 2020 року, виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 провів поховання за власний рахунок ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.70).

Також за довідкою про доходи №3227 2122 8879 3212, виданої Дніпрорудненським сектором обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_8 дійсно перебуває на обліку у Василівському об`єднаному управлінні ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01 березня 2020 року до 31 березня 2021 року складає 27 200,00 грн. (а.с.72).

Відповідно до довідки №307 від 25 березня 2021 року, виданої Кам`янсько-Дніпровською районною філією Запорізького ОЦЗ, ОСОБА_9 , яка є цивільною дружиною відповідача зареєстрована як безробітна з 20 серпня 2020 року та її дохід за період з 20 серпня 2020 року до 28 лютого 2021 року становить 3 433,33 грн. (а.с.73).

З довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області Пенсійного фонду України, вбачається, що ОСОБА_8 дійсно знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області (Василівське) і отримує пенсію по інвалідності, яка з січня 2020 року до березня 2021 року склала 32 200,00 грн. (а.с.86).

Відповідно до довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 дійсно знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Запорізькій області (Василівське) і отримує пенсію за віком, яка з січня 2020 року по березень 2021 року склала 163 956,30 грн. (а.с.87).

Згідно довідки від 29 березня 2021 року, виданої ПІІ у формі ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» з ОСОБА_2 займає посаду електрослюсар черговий та з ремонту устаткування та за останні 6 місяців його заробіток складає 133 275,41 грн. (а.с.96).

Встановивши, що син відповідача ОСОБА_3 продовжує навчатися , є студентом першого курсу Національного університету "Запорізька політехніка" та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_8 аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 ,який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що доказів на підтвердження витрат позивачки, пов`язаних саме з навчанням сина ОСОБА_3 , матеріали справи не містять (щодо понесення витрат на проїзд до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, придбання підручників тощо).

Отже, суд першої інстанції задовольняючи частково позов ОСОБА_1 дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів саме у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, оскільки такий обсяг стягнення аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Разом із тим, у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст по станови складено 22 листопада 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков