ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м.Суми

Справа №587/381/20

Номер провадження 22-ц/816/697/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Іскра»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Іскра»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Степаненка О.А., в приміщенні Сумського районного суду Сумської області,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 через свого представника-адвоката Шпакова Анатолія Олександровича звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Іскра» (далі ПрАТ «Іскра») про стягнення грошових сум.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою Сумського апеляційного суду від 18 січня 2018 року визнано незаконним та скасовано наказ №35-к ПАТ «Іскра» від 04 травня 2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Зобов`язано ПАТ «Іскра» змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно його звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 28 квітня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 39 КЗпП України. Стягнуто з ПАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 44906 грн 88 коп. вихідної допомоги при звільненні, 82723 грн 20 коп. середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Сумського районного суду Сумської області від 14 червня 2019 року стягнуто з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 123748,06 грн, в тому числі середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період 04 жовтня 2017 року по 30 березня 2018 року в розмірі 96904,32 грн, індексацію заробітної плати за період з 30 квітня 2014 року по 28 квітня 2017 року в розмірі 26002,79 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень-грудень 2014 року в розмірі 840,95 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року змінено рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 червня 2019 року в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заробітної плати, стягнуто з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 72474,98 грн та індексацію заробітної плати в розмірі 476,22 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У порядку примусового виконання рішення суду, 13 січня 2020 року вказана сума була стягнута на користь ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа Сумського районного суду Сумської області № 587/912/18.

Вказує, що позивачу при звільненні не була проведена виплата всіх сум, а саме індексація заробітної плати та компенсація за затримку її виплати, а тому роботодавець має здійснити виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року (включно).

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року включно в розмірі 30782,48 грн, індексацію заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року у розмірі 3549,72 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року в розмірі 4248,89 грн, а також судові витрати.

Сумський районний суд Сумської області рішенням від 18 лютого 2021 року позов задовольнив. Стягнув з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 30782 грн 48 коп. середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року включно, 3549 грн 72 коп. індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року, 4248 грн 89 коп. компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень 2015 року-грудень 2015 року, а всього 38581 грн 09 коп.

Стягнув з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на правову допомогу, відмовивши в іншій частині за необґрунтованістю вимог.

Стягнув з ПрАТ «Іскра» в доход держави 908 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Іскра», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що сума індексації та компенсації позивачу, яку встановили суди, становить 1317,17 грн і є меншою у 24 рази, ніж визначена сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 30782,48 грн.

Вказує, що індексація заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року була предметом судового розгляду по справі 587/912/18 і постановою Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року в частині стягнення індексації заробітної плати за період з вересня по березень 2016 року було відмовлено у зв`язку із її виплатою позивачу.

Зазначає, що стягнення з відповідача компенсації за затримку виплати індексації за період вересень грудень 2015 року в сумі 4248,89 грн є необґрунтованими, оскільки індексація заробітної плати за вказаний період була виплачена у січні 2016 року, а тому сума компенсації становить 42 грн 51 коп.

Крім того, позивачем не надано документи, які підвереджують понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Шпакова А.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Шик В.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника позивача адвоката Шпакова А.О., який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив, та з матеріалів справи вбачається, що Сумський апеляційний суд постановою від 18 січня 2018 року визнав незаконним та скасував наказ №35-к ПАТ «Іскра» від 04 травня 2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Зобов`язав ПАТ «Іскра» змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно його звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 28 квітня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 39 КЗпП України. Стягнув з ПАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 44906 грн 88 коп. вихідної допомоги при звільненні, 82723 грн 20 коп. середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги та 1000 грн на відшкодування моральної шкоди (а.с.8-16).

Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто за період з 04 травня 2017 року по 03 жовтня 2017 року включно.

Сумський районний суд Сумської області заочним рішенням від 14 червня 2019 року стягнув з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 123748,06 грн, в тому числі середній заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період 04 жовтня 2017 року по 30 березня 2018 року в розмірі 96904,32 грн, індексацію заробітної плати за період з 30 квітня 2014 року по 28 квітня 2017 року в розмірі 26002,79 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень-грудень 2014 року в розмірі 840,95 грн (а.с.48-51).

Сумський апеляційний суд постановою від 26 листопада 2019 року змінив рішення Сумського районного суду Сумської області від 14 червня 2019 року в частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та індексації заробітної плати, стягнув з ПрАТ «Іскра» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 72474,98 грн та індексацію заробітної плати в розмірі 476,22 грн. В іншій частині рішення суду залишив без змін (а.с.53-56).

У порядку примусового виконання рішення суду, 13 січня 2020 року вказана сума була стягнута на користь ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа Сумського районного суду Сумської області № 587/912/18.

Отже, 13 січня 2020 року є датою виплати індексації заробітної плати за період 30 квітня 2014 року по 28 квітня 2017 року в розмірі 476,22 грн та компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень 2014 року - грудень 2014 року в розмірі 840,95 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на своєчасне отримання всіх сум, що належать йому при звільненні та дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30782 грн 48 коп. за період з 31 березня 2018 року по 30 січня 2020 року. Крім того, з відповідача підлягає стягненню індексація заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року у розмірі 3549 грн 72 коп. та компенсація за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати у розмірі 4248 грн 89 коп.

Проте, повністю з висновками суду першої інстанції погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вимогами частини шостої статті 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати, включаються до фонду додаткової заробітної плати.

В даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про стягнення індексації заробітної плати за вересень-грудень 2015 року у розмірі 3549 грн 72 коп. Проте позовні вимоги про стягнення індексації заробітної плати за період з 30 квітня 2014 року по 28 квітня 2017 рокубули заявлені ОСОБА_1 та вирішені судом у справі № 587/912/18 за позовом між цими ж сторонами (а. с. 48-56).

Сумський апеляційний суд в рішенні від 26 листопада 2019 року встановив, що ОСОБА_1 було нараховано та виплачено індексацію заробітної плати за період з вересня 2015 року по березень 2016 року, що підтверджується довідкою, підписаною генеральним директором та головним бухгалтером підприємства, копіями виписок з банківського рахунку підприємства, копіями реєстрів перерахування на рахунки отримувачів. Згідно вказаної довідки індексація заробітної плати за вересень-грудень 2015 року виплачена ОСОБА_1 16.01.2016 року (а. с. 75-76).

Суд першої інстанції вказаних обставин не з`ясував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення індексації заробітної плати у розмірі 3549 грн 72 коп за вересень-грудень 2015 року.

У зв`язку з не з`ясуванням вказаних обставин суд першої інстанції також неправильно визначив розмір компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 року.

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

За приписами ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Колегія суддів погоджується з наданим ПрАТ «»Іскра» розрахунком компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати, оскільки він відповідає діючому законодавству та періоду порушення строку виплати ОСОБА_1 індексації заробітної плати за вересень-грудень 2015 року. Відтак розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 42 грн 51 коп. (887,43 грн х 1,38% + 887,43 грн х 2,71% + 887,43 грн х 0,7%).

Окрім того, колегія суддів не погоджується з розміром присудженої до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16 про те, що право суду зменшити розмір середнього заробітку залежить від прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Судом встановлено, що 13 січня 2020 року є датою виплати індексації заробітної плати за період з квітня по грудень 2014 року у розмірі 476,22 грн, компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період липень - грудень 2014 року у розмірі 840,95 грн.

Отже, розмір недоплачених ОСОБА_1 сум, які відносяться до фонду додаткової заробітної плати, складає 1317 грн 17 коп., що є більш, ніж у 23 разів меншою, ніж стягнута судом першої інстанції сума середнього заробітку позивача за час затримки повного розрахунку при звільненні (30782 грн 48 коп.).

Одним із варіантів приблизної оцінки розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою виплати їй вказаних сум, які розумно передбачити, може бути розрахунок на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні у 2010 - 2014 роках розміру сум, які позивач, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки за відповідний період, взявши кредит з метою збереження рівня його життя (див. пункт 94.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц). З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, враховуючи характер цієї заборгованості, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення виплати позивачу належних йому при звільненні виплат у сумі 3000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити.

За таких обставин, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення індексації заробітної плати за вересень-грудень 2015 року в розмірі 3549 грн 72 коп підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, ав частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації за несвоєчасну виплату індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2015 рокурішення суду підлягає зміні та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 42 грн 51 коп. компенсації за затримку виплати індексації заробітної плати.

Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 66 грн 31 коп., а також з відповідача на користь позивача - витрати на професійну правничу допомогу, яка підтверджена належними доказами, у розмірі 500 грн.

Враховуючи, що ціна позову складає 38581,09 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Іскра» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 року в частинізадоволення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 індексації заробітної плати за вересень-грудень 2015 року в розмірі 3549 грн 72 коп скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Змінити рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 лютого 2021 рокув частині розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за затримку виплати індексації заробітної плати та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31 березня 2018 року по 13 січня 2020 року в сумі 3000 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати індексації заробітної плати за вересень-грудень 2015 року у розмірі 42 гривні 51 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 500 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Іскра» на користь держави судовий збір в сумі 66 гривень 31 копійка.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина