Справа № 587/1643/21
Номер провадження 2/573/448/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
(вступна і резолютивна частини)
25 листопада 2021 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
представника позивача: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Нижньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,
Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде складено у строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», суд
Надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , тимчасовий дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , з України до Республіки Польщі без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з дати набрання рішенням суду законної сили по 30 червня 2022 року включно з обов`язковим поверненням на територію України.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 судового збору.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення буде складено у строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Суддя:
Справа № 587/1643/21
Номер провадження 2/573/448/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2021 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
представника позивача: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Нижньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,
19 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Сумського районного суду Сумської області із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовна заява вмотивована тим, що з 19 січня 2007 року по 17 жовтня 2014 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4 . Рішенням суду від 15 вересня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. З моменту розлучення і по даний час, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, майже не спілкується з дитиною, участі у житті сина та його розвитку і навчання не приймає. Вказує, що самостійно несе усі витрати по утриманню сина, має намір забезпечити повноцінний розвиток та навчання сина у Республіці Польща для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини. Зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням приймати участь в утриманні спільної дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків, та у зв`язку з цим просила надати дозвіл на виїзд за кордон сина, який зарахований до Центру професійної та безперервної освіти в Мисловіцах до 1 класу на спеціальність технік-мехатронік. Вважає, що дитині необхідно надати найкращу освіту та забезпечити усім необхідним, а при цьому дії відповідача лише перешкоджають цьому. Також вказує на ту обставину, що відповідач минулого разу надав дозвіл на виїзд за кордон за умови відмови стягнення з нього аліментів, що є шантажем та маніпулювання дитиною. Виїзд дитини за кордон з усним погодженням із батьком основних позицій кожної такої поїздки, жодним чином не порушують права батька на участь у вихованні дитини, оскільки метою перш за все є захист прав дитини. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні матері, яка бере на себе всю відповідальність під час поїздок за кордон, при цьому доступ батька до сина не буде обмежений. У зв`язку з викладеними вище обставинами, позивач просить надати їй тимчасовий дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з України до Республіки Польщі без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на навчання строком на 12 місяців, починаючи з 30 серпня 2021 по 30 серпня 2022 року.
Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2021 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Білопільського районного суду Сумської області на підставі ст. 27 ЦПК України, у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований на території Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (а. с. 37).
Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2021 року прийнято до свого провадження справу за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 44-45).
02 листопада 2021 року ухвалою суду замінено належну третю особу у справі - Нижньосироватську сільську раду Сумського району Сумської області (а. с. 55-56).
У судове засідання позивач у справі ОСОБА_2 не з`явилася. Представник останньої - адвокат Гурнак С.О. позов підтримала та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 , відзив до суду не направив, причини неявки не повідомив (а. с. 59).
Представник третьої особи - Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області у судове засідання не з`явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника та розгляд справи за наявними матеріалами справи (а. с. 61).
Оскільки відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача - адвоката Гурнак С.О., повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2007 по 17 жовтня 2014 (а. с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю ОСОБА_2 (а. с. 6, 22, 25).
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частки заробітку, на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь матері дитини - ОСОБА_5 (а. с. 7).

Після реєстрації повторного шлюбу 10 квітня 2018 року із ОСОБА_6 позивачу присвоєно прізвище чоловіка - ОСОБА_7 (а. с. 9).

Своєю заявою від 06 вересня 2019, засвідченою приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, відповідач ОСОБА_3 надавав дозвіл на тимчасовий виїзд свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон до Республіки Польщі на відпочинок у період з 15 вересня 2019 року по 15 вересня 2020 року (а. с. 21).

Також встановлено, що ОСОБА_8 , номер PESEL: НОМЕР_7 , зарахований до 1 класу - технік - мехатронік ЦПтБО в Центрі професійної та безперервної освіти в Мисловіцах р.Польща, що підтверджується довідкою, переклад якої здійснено з польської мови (а. с. 14-15).

Із додаткового договору від 30.06.2021 року до договору нерегулярної оренди житлової квартири від 22.12.2019 року, переклад якого здійснений та завірений перекладачем Терлецьким Л.В., встановлено, що пані ОСОБА_9 , як орендодавець уклала договір оренди з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як орендарями, предметом якого є житлова квартира на АДРЕСА_3 , строком на 30 місяців з 01.01.2020 до 30.06.2022 року (а. с. 10-11).

Відповідно до листа-повідомлення від 12 серпня 2021 позивач ОСОБА_2 повідомила відповідача ОСОБА_3 про необхідності виїзду сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на навчання до Республіки Польщі у період з 20.08.2021 по 30.06.2022 та надання необхідного дозволу на це зі сторони батька (а. с. 17-18).

Практика вирішення спорів за участю малолітніх дітей свідчить про те, що забезпечення найкращих інтересів дітей повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Так, відповідно до Постанови Верховного Суду від 03 липня 2019 року, вказано, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Відповідно до змісту Постанови сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Вирішуючи питання щодо врахування країни виїзду суд бере до уваги наступне.

Так, довідкою навчального закладу - Центру професійної та безперервної освіти в Мисловіцах, що розташований по вул. Міколовська, 44, 41 - 400 Мисловіце від 27.07.2021 року підтверджується факт того, що ОСОБА_8 зарахований до 1 класу - технік -мехатронік в даному Центрі ( а.с. 15).

Виходячи із вищевикладеного суд вбачає, що тимчасовий виїзд до ОСОБА_13 пов`язаний із навчанням останнього у Центрі професійної та безперервної освіти в Мисловіцах, що буде сприяти забезпеченню інтересів дитини та його розвитку.

Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак ОСОБА_3 як батько ухиляється від надання такого дозволу.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Правилами ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а статтею 157 цього ж Кодексу передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон громадян України визначено положеннями Закону України від 21 січня 1994 року №3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку й закінчення.

Отже, виїзд малолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу спрямування та відповідний період часу перебування дитини у цій державі, строки та мету виїзду.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

Отже, законом передбачено можливість надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за умови, що такий дозвіл має одноразовий характер з визначенням конкретної країни перебування та з вказівкою на певний період часу на протязі якого дитина буде перебувати за кордоном. Дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої особи у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 712/10623/17).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення оригіналу або нотаріально засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; 3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб (пп. 1, абз. 3 пп. 2, пп. 3 п. 4 Правил).

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Таким чином, виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків (на підставі рішення суду) може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Будь-яких доказів того, що мати діє всупереч інтересам неповнолітньої дитини матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду із позовом позивач зазначила, що має труднощі із отриманням від батька дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

Як вбачається із позову ОСОБА_2 зверталась до батька дитини ОСОБА_3 із проханням про надання дозволу на його тимчасовий виїзд, однак дане прохання залишилось проігнорованим.

Проте, неможливість отримання добровільної згоди від батька, не повинна впливати на потребу дитини у створенні йому можливості навчання за кордоном у р. Польща.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 за межі України для тимчасового перебування для навчання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та надання дозволу на виїзд неповнолітнього сина за кордон без згоди батька.

Що стосується конкретного періоду виїзду дитини який зазначений у позовних вимогах - 12 місяців із 30 серпня 2021 року по 30 серпня 2022 року, суд зазначає наступне.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-244 цс18 від 04 липня 2018 року вказано, що дозвіл на виїзд за кордон дітей з одним із батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Стороною позивача надано до суду копію додаткового договору від 30.06.2021 року до договору нерегулярної оренди житлової квартири від 22.12.2019 року, із якого встановлено, що пані ОСОБА_9 , як орендодавець уклала договір оренди з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як орендарями, предметом якого є житлова квартира на АДРЕСА_3 , строком на 30 місяців з 01.01.2020 до 30.06.2022 року (а. с. 10-11).

В зв`язку із даними обставинами, суд вважає за доцільне надати дозвіл позивачу на виїзд сина ОСОБА_4 з України до Республіки Польщі без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 на період з дати набрання рішення суду законної сили саме по 30 червня 2022 року включно.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Нижньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області (місце знаходження: с. Нижня Сироватка, вул. Сумська, 167, ) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, задовольнити частково.

Надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , тимчасовий дозвіл на виїзд сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , з України до Республіки Польщі без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з дати набрання рішенням суду законної сили по 30 червня 2022 року включно з обов`язковим поверненням на територію України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 908 судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2021 року.

Суддя