Номер провадження: 22-ц/813/8679/21
Номер справи місцевого суду: 522/9218/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна), -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна). В обґрунтування позову зазначається, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» щодо можливості отримання кредиту та відповідно отримала матеріали та інформацію, надані ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал», про умови кредитування, однак в результаті чого відмовилась підписувати договір про отримання кредиту. 14.04.2020 року ОСОБА_1 помилково перерахувала грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн та 16.04.2020 року помилково перерахувала грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал». Після чого направляла до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» вимогу про повернення помилково перерахованих коштів, однак ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» не відреагував на зазначену вимогу. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду (а.с. 1-3).

11 грудня 2020 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна) відмовлено (а.с. 113-116).

24 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фещенко Ігор Станіславович направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, який викладено в оскаржуваному рішенні щодо того, що ОСОБА_1 не надала договір №2114, та зазначає, що у позовній заяві було зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовилася підписувати договір про надання кредиту, а тому договір, який бажав дослідити суд першої інстанції відсутній. Апелянт наголошує, що між сторонами не було укладено договору, оскільки не було досягнуто згоди з усіх істотних умов. На думку апелянта, висновок суду першої інстанції в частині не доведення відсутності правової підстави набуття ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошових коштів є непереконливим та таким, що суперечить нормам цивільного права. Апелянт вважає, що відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тому, апелянт просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі (а.с. 119-123).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна), було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено відсутність правової підстави набуття ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошових коштів у заявленому розмірі, не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання, а отже позовні вимоги є необґрунтованими (а.с. 115).

Як вбачається з копії квитанції, наданої позивачем, 14.04.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошові кошти у розмірі 14000 гривень, в призначенні платежу зазначено: «Плата за договором №2114, ОСОБА_1 » (а.с. 4).

В подальшому, як вбачається з копії квитанції, наданої позивачем, 16.04.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошові кошти у розмірі 11000 гривень, в призначенні платежу зазначено: «Плата за договором №2114, ОСОБА_1 » (а.с. 5).

Як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначено, що позивачка перерахувала грошові кошти у розмірі 25000 гривень на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» помилково та вважає, що ці кошти безпідставно набуті відповідачем і підлягають поверненню позивачеві (а.с. 2, 120).

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача було направлено вимогу № 0705/2020 від 07.05.2020 року до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про повернення помилково перерахованих грошових коштів у розмірі 25000 гривень (а.с. 7).

Апеляційний суд з даного приводу зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те чи надходила відповідь від відповідача на вищезазначену вимогу, а також відсутні будь-які заперечення чи пояснення з боку відповідача стосовно позовних вимог. Як вбачається з рекомендованих повідомлень, наявних в матеріалах справи, відповідачеві надсилалися ухвала про відкриття провадження від 11.06.2020 року, а також судові повістки, однак рекомендовані повідомлення були повернуті до Приморського районного суду м. Одеси з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 54-57, 110). Як свідчить роздруківка з ЄДР, приєднана до матеріалів справи, юридична адреса відповідача не змінювалась. Згідно зі ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок про те, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 759/1206/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз вищезазначених положень дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15.

З урахуванням наявних в матеріалах справи копій квитанції на підтвердження переведення позивачем на рахунок відповідача грошових коштів в загальному розмірі 25000 гривень, враховуючи також те, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору між сторонами, позивач заперечує проти наявності такого договору, оскільки остання відмовилася його підписувати, а відповідачем недоведено протилежне, а отже договір між сторонами не укладався, тобто договір відсутній взагалі, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави набуття відповідачем зазначених грошових коштів. З огляду на це, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову , а тому вказана сума безпідставно набута відповідачем та підлягає поверненню позивачеві.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за звернення до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 840,8 грн (а.с. 21), а за подачу апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1261,2 грн (а.с. 130).

З огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду з позовом та за подачу апеляційної скарги на загальну суму 2102 гривні.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує заочне рішення суду першої інстанції та постановляє нове, яким задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна), а також стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за звернення до суду з позовом та за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фещенка Ігоря Станіславовича - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року - скасувати та постановити нове.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 25000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір за звернення до суду з позовом та за подачу апеляційної скарги в розмірі 2102 гривні.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

22.11.2021 року м. Одеса