Справа № 243/8432/21
Провадження № 2-о/243/1159/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Коптєвої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 червня 1974 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк помер її чоловік ОСОБА_2 . Вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час вона постійно проживає у с. Дмитрівка Донецької області та має намір оформити пенсію по втраті годувальника. У зв`язку з чим, вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та їй пояснили, що для оформлення такого виду пенсії їй необхідно надати довідку, яка б підтверджувала, що вона дійсно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті за однією адресою, перебувала на його утриманні та вела з ним спільне господарство. Тому вона просить суд заявлені нею вимоги задовольнити та встановити факт її сумісного проживання з чоловіком ОСОБА_2 на момент його смерті та перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .

Заявник будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, але від представника заявника адвоката Попкової О.В. надійшла до суду заяву в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на заяву в якому просив відмовити у задоволенні завлених ОСОБА_1 вимог бо вважає що правові підстави для встановлення факту перебування її на утриманні чоловіка відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 08 червня 1974 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 23 квітня 2021 року слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Київському районі м. Донецьк, в Україні, у віці 68 років.

Згідно довідки Адміністрації Київського району міста Донецьк № 2908 від 01 червня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , сумісно проживала та вела спільне господарство зі своїм чоловіком ОСОБА_2 по день його смерті.

Згідно довідки відділу обслуговування громадян № 5 управління обслуговування громадян № 9123 від 20 липня 2021 року слідує, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в даному управлінні та отримує пенсію за віком, розмір пенсійної виплати за грудень 2020 року складав 3542,40грн.

Відповідно листа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області слідує, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 на дату смерті складав 11849,62 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факти перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд бере до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, зокрема довідка Адміністрації Київського району міста Донецьк, що була видана заявнику, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом із тим, під час розгляду справи необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

З огляду на вищевикладене, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 дійсно сумісно проживали разом на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.

Поряд з цим, суд також приходить до переконання, що факт, про встановлення якого просить заявник, а саме перебування її на утриманні ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки у вигляді надання їй можливості переоформити пенсію у разі втрати годувальника померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги, заявлені ОСОБА_1 в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 259, 263-265, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Оленівка Волноваського району Донецької області, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_3 дійсно сумісно проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Донецьк, громадянином України, РНОКПП: НОМЕР_4 , на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство та перебувала на його утриманні.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін