Провадження №2/512/17/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бростовської Н.О.,

секретаря - Пустовіт С.П.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ситніка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Савранського районного нотаріального округу Ізосімова Катерина Борисівна, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 4,5600га, з них рілля 4,5635га, кадастровий номер якої - :01:003:0150. Позивач вказує, що його рідна сестра ОСОБА_2 31.07.2006р. у Кам`янській сільській раді у спадковому реєстрі за №96 зареєструвала заповіт, за яким вона залишалась єдиним спадкоємцем після смерті матері. Однак, за заявою ОСОБА_3 24.10.2012 Кам`янською сільською радою вказаний заповіт було скасовано, про що внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру. Позивач також вказує, що 29.09.2016р. ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріусу Савранського районного нотаріального округу Ізосімової К.Б. та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого вона була визнана спадкоємцем вказаного у заповіті майна. Про те, що майно, яке належало його матері, отримала у спадок ОСОБА_2 позивач, який є спадкоємцем першої черги, дізнався у листопаді 2016 року та вважає, що були порушені його майнові права на спадкове майно. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 29.09.2016р. приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу Ізосімовою К.Ю. відповідачу ОСОБА_2 , недійсним та визнати за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на вказану спадкову земельну ділянку.

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, у якій, окрім визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, просить визнати за ним право власності, як спадкоємцем першої черги за законом, на 1/2 частину спадкового майна, а не на усе спадкове майно, яке було вказано ним у позові.

ОСОБА_2 у грудні 2017 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування за законом, у якому зазначила, що померла ОСОБА_3 була особою похилого віку, часто хворіла, останні роки перед смертю не могла себе самостійно обслуговувати і вільно самостійно пересуватись та потребувала постійної сторонньої допомоги, а тому вона займалась її доглядом, забезпеченням ліками, продуктами і побутовим обслуговуванням. ОСОБА_1 , який проживав в одному населеному пункті з померлою, було відомо про її безпорадний стан, проте він не мав наміру надавати їй будь-яку матеріальну чи іншу допомогу. Також ОСОБА_2 зазначила, що вона, з урахуванням скасування померлою ОСОБА_3 заповіту, є спадкоємцем першої черги за законом і просить усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 ..

В судове засідання належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання позивач за зустрічним позовом не з`явилася повторно, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, що позбавило суд можливості всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини, викладені нею у зустрічній позовній заяві, а тому на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає вказану заяву без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Доведеність родинних відносин сторонами визнається та не оспорюється.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ст.129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано ст.1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що у ст.1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

По даній справі суд вбачає порушення спадкових прав позивача видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який було скасовано.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, виданого на ім`я відповідача ОСОБА_2 , недійсним у зв`язку із скасуванням заповіту, на підставі якого було видано вказане свідоцтво.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину (ст.1296 ЦК України).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На протязі встановленого ст.1268 цього Кодексу строку з дня відкриття спадщини обидва спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.95 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 , як одним із двох спадкоємців першої черги за законом, право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки.

Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1725,00грн..

Керуючись ст.ст.1216, 1218, ч.2 ст.1223, ч.1 ст.1225, ст.1261 ЦК України, ч.1 ст.141, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом по спадковій справі №307/2013, видане приватним нотаріусом Савранського районного нотаріального округу Ізосімовою К.Б. 29.09.2016р., зареєстроване в реєстрі за №792, ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_3 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 (актовий запис про смерть №307 від 03.12.2013р. згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01.03.2017р.), право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки АДРЕСА_3 , яка розташована на території Кам`янської сільської ради Савранського району Одеської області, площею 4,5600га, з них рілля 4,5635га, кадастровий номер земельної ділянки - :01:003:0150, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД №066965, виданого Савранською районною державною адміністрацією Одеської області 01.10.2004р. на підставі розпорядження Савранської районної держадміністрації №24/А-04 від 29.01.2004р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №616.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 1725,00грн. (одна тисяча сімсот двадцять п`ять грн.).

Зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 12.05.2021р. на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України залишена без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.