Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/82/21

20 травня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доДелятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., 1976 року побудови, а також сараю Б площею 20,1 кв.м., 1976 року побудови, сараю В площею 28,0 кв.м., 1975 року побудови, вбиральні Г площею 1,0 кв.м., 1975 року побудови і огорожі N 1 у вигляді штахетника, вартістю 123513 грн.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Гураш М.В. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві і просив їх задоволити.

Представник відповідача Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість від селищного голови на адресу суду надійшла заява, в якій він просить дану справу слухати у відсутності їхнього представника, не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чорний Потік, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, де зареєстрований і проживає по даний час в будинку по АДРЕСА_1 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 86 років в с. Чорний Потік, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, померла його бабуся по лінії батька ОСОБА_2 , 1972 року народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реєстрація її смерті проведена у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області 24.09.2018 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть цього ж числа зроблено запис за № 140 та видано свідоцтво про її смерть, серії НОМЕР_1 (а.с.8).

З`ясовано також, що ще за життя, 24.10.2014 року остання на випадок своєї смерті склала заповіт, в якому зробила таке розпорядження: все належне майно, з чого б воно не складалось, та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, заповіла у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто позивачу по справі. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Чорнопотоківської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області Стефанюк О.І. і зареєстрований в реєстрі за № 19. Копія данного заповіту долучена до матеріалів справи (а.с.13).

Померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована і проживала у власному будинку АДРЕСА_1 , до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті ОСОБА_3 в належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований і проживав її син, батько позивача ОСОБА_2 , 1972 року народження. Арешт та заборона на майно померлої ОСОБА_3 не накладалися. Дані обставини підтверджуються довідкою за № 802 від 19.03.2019 року, виданою Делятинською селищною радою ОТГ Надвірнянського району, Івано-Франківської області. Копія даної довідки міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно, яке належало померлій на праві приватної власності, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку і господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом достовірно перевірено, що на підставі заповіту спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Більше ніхто на вказане спадкове майно не претендує, так як крім нього, протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса за місцем знаходження спадкового майна заяви про прийняття спадщини не подав. Даний факт підтверджується довідкою за № 02-14/122/2019/76 від 25.02.2020 року, виданою приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. (а.с.11).

20.03.2019 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., тобто за місцем знаходження спадкового майна, про прийняття спадщини померлої бабусі по лінії батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була прийнята.

Після цього, 13.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. (а.с.11).

20.03.2019 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М., тобто за місцем знаходження спадкового майна, про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яке складається із житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Встановлено також, що постановою даного нотаріуса від 13.02.2020 року за номером 02-31/56 йому відмовлено у видачі даного свідоцтва через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно до чинного законодавства правовстановлюючих документів, що підтверджують належність вказаного спадкового домоволодіння померлій ОСОБА_3 та рекомендовано звернутися в суд для вирішення даного питання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки та господарські споруди на час закінчення будівництва спадкового домоволодіння станом на 1976 рік регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суди керуються законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положенням ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 ВІД 31.10.1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої Наказом Міністра юстиції Української РСР № 1/5 від 19.01.1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету міської, селищної чи сільської ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужуваного на підставі запису в погосподарській книзі, повинно було бути також зазначено дані про склад будинку, розмір загальної площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку чи частини даного будинку певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

На вказану спадщину, крім позивача ОСОБА_1 , більше ніхто не претендує.

Судом також достовірно перевірено, що за господарством померлої ОСОБА_3 згідно погосподарських книг, зокрема для обслуговування спадкового житлового будинку і господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , облікована земельна ділянка площею 0,06 га, яка у приватну власність не передавалася (а.с.9).

Відповідно до довідки за № 524 від 11.09.2019 року, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації реєстрація права власності на дане спадкове домоволодіння не проводилася і його інвентаризаційна вартість на час інвентаризації, тобто станом на 11.09.2019 року, становить 123513 грн.

Крім того, з метою узаконення права власності на спадкове домоволодіння на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на нього від 11.09.2019 року, з якого вбачається, що воно складається з житлового будинку А загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., 1976 року побудови, а також сараю Б площею 20,1 кв.м., 1976 року побудови, сараю В площею 28,0 кв.м., 1975 року побудови, вбиральні Г площею 1,0 кв.м., 1975 року побудови і огорожі N 1 у вигляді штахетника (інвентаризаційна справа № 24392) (а.с.6-7).

Представник відповідача Делятинської селищної ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнає і не заперечує проти їх задоволення.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.328, 319, 321, 392, 1222, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, ст. 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженцем і жителем АДРЕСА_1 , право власності на спадкове домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А загальною площею 60,1 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., 1976 року побудови, а також сараю Б площею 20,1 кв.м., 1976 року побудови, сараю В площею 28,0 кв.м., 1975 року побудови, вбиральні Г площею 1,0 кв.м., 1975 року побудови і огорожі N 1 у вигляді штахетника, інвентаризаційною вартістю 123513 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 28.05.2021 року.