Справа № 654/398/21
Провадження №2/654/549/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Ширінської О.Х.,

за участю секретаря - Синевид І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені при виникненні заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , через свого представника - адвоката Літвінову Т.В., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області, яке набрало законної сили 08.11.2013 р. по справі № 654/4352/13-ц, з ОСОБА_2 стягнуто на її користь на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку(доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2013 р. і до повноліття дитини.

Враховуючи те, що оригінал виконавчого листа з вини Голопристанського ВДВС було втрачено, за її заявою Голопристанським районним судом Херсонської області 22.09.2020 року видано дублікат виконавчого листа, який 27.09.2020 року передано на виконання до Голопристанського ВДВС.

На сьогоднішній день відповідач ухиляється від сплати аліментів, хоча йому відомо про рішення суду і про те, що аліменти стягуються з нього на користь позивача в примусовому порядку та виконавчий лист знаходиться на виконанні у виконавчій службі, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.01.2021р. складає 53 460 гривень 37 коп.

З посиланням на ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 481534,03 грн., відповідно до наданого розрахунку, починаючи з 25.12.2015 до 16.02.2021 року, тобто до дати звернення з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та зазначив, що заборгованість по аліментам ним погашена в повному обсязі ще у серпні 2021 року. На даний час по аліментам є переплата у розмірі 197 грн. Надав суду розрахунок державного виконавця по сплаті аліментів. Також вважає, що в розрахунку не в повній мірі відображені всі здійсненні ним сплати аліментів, оскільки він здійснював окремі грошові перекази позивачу. Надати підтвердження перерахування грошових коштів позивачу у нього немає можливості. Просив відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

17 травня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ч. 1 ст. 196 СК України та викладено її у наступній редакції: «у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2013 р. і до повноліття дитини.

18 серпня 2020 року Голопристанським районним судом Херсонської області видано дублікат виконавчого листа № 654/4352/13-ц від 21.10.2013 р., який перебуває на виконанні в Голопристанському відділі державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Голопристанського відділу державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на грудень 2020 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 53460,37 грн.

Разом з тим, відповідачем подано до суду розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Голопристанського відділу державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якого вбачається, що станом на серпень 2021 року, заборгованість зі сплати аліментів відповідачем сплачено в повному обсязі.

Як випливає з розрахунків заборгованості по аліментам, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача на утримання дитини сплачував нерегулярно та не в повному обсязі.

Дані розрахунки складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано.

Позивачем проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 25.12.2015 року по 16.02.2021 року становить 481534,03 грн. Пеня нарахована за кожен місяць, з урахування суми боргу та кількості днів прострочки.

Доданий розрахунок пені вимогам закону відповідає та проведений позивачем відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, тому суд визнає його, як належний доказ по справі, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі.

Судом також встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо.

Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав та судом їх не здобуто.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за період з 25 грудня 2015 року по 16 лютого 2020 року підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими.

Разом з тим, згідно розрахунку державного виконавця Голопристанського відділу державної виконавчої служби у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поданого відповідачем вбачається, що станом на день звернення з позовом, тобто на лютий 2021 року, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55 239,13 грн. Тому, враховуючи обмеження неустойки 100 відсотками заборгованості, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в межах суми заборгованості, яка виникла на час звернення з позовом, у розмірі 55 239,13 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263-265, 279-283 ЦПК України, ст.ст. 180, 184, 196 СК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені при виникненні заборгованості по аліментам - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (проживає за адресою: АДРЕСА_2 )неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 55 239(п`ятдесят п`ять тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 13 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через Голопристанський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Х. Ширінська