Провадження № 2/760/4343/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Конішевського Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (боргу) за договором купівля-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу собаки породи «Сибірський хаскі» із можливістю оплати у кредит строком на 8 місяців із щомісячними платежами у розмірі 3000,00 грн.

У позові позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за договором у розмірі 17 556,28, з яких - 17 200,00 грн. - прострочена сума коштів за договором, 90,10 грн. - встановлений індекс інфляції та 266, 18 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Просила стягнути з відповідача також витрати на професійну правничу допомогу - 4000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу собаки породи «Сибірський хаскі», вартість якої становила 25 000,00 грн. із можливістю оплати у кредит строком на 8 місяців із щомісячними платежами у розмірі 3000,00 грн.

Кінцевою датою сплати вартості собаки за договором було 24.06.2020 рік.

Погоджуючи на умови договору та підтверджуючи даний факт, відповідач у момент укладення договору сплатив суму в розмірі 2 600,00 грн. у рахунок оплати за перший місяць дії договору.

Крім того, відповідач на виконання вимог договору у період часу з 24.10.2019 до 24.09.2020 сплачено грошові кошти лише у сумі 7800,00 грн., що підтверджується розписками.

Вказує, що у зв`язку із невиконанням умов Договору, 10.07.2020 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про усунення порушень щодо виконання основного зобов`язання.

Станом на день подання позовної заяви відповідачем зобов`язання згідно договору від 24.10.2019 виконанні не були, кошти не повернуті.

Враховуючи викладене вище, позивач просить суд позов задовольнити.

28.09.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

09.10.2020 до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 13.10.2020 по справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви із додатками направлено на адресу відповідача.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 695 ЦК України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Відповідно до ч.3 ст. 695 ЦК України до договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24.10.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу собаки породи «Сибірський хаскі», вартість якої становила 25 000,00 грн. із можливістю оплати у кредит строком на 8 місяців із щомісячними платежами у розмірі 3000,00 грн. (а.с.5)

Кінцевою датою сплати вартості собаки за договором було 24.06.2020 рік.

Погоджуючи на умови договору та підтверджуючи даний факт, відповідач у момент укладення договору сплатив суму в розмірі 2 600,00 грн. у рахунок оплати за перший місяць дії договору.

Крім того, відповідач на виконання вимог договору у період часу з 24.10.2019 до 24.09.2020 сплачено грошові кошти у сумі 7800,00 грн., що підтверджується розписками (а.с. 6-10).

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу та суму заборгованості у розмірі 17 200,00 грн. у визначений у ньому строк, тобто до 24.06.2020 позивачу не сплатив , а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17200,00 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та трьох процентів річних: - 90,10 грн. - встановлений індекс інфляції та 266, 18 грн. - три проценти річних від простроченої суми, суд приходить до наступного.

Так, стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, частина друга цієї статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, при застосуванні цієї правової норми необхідно встановити, що є зобов`язанням і які зобов`язання є грошовими.

Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається у грошовій одиниці України (або у грошовому еквіваленті у іноземній валюті).

Оскільки між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу із можливістю оплати у кредит частинами грошових коштів, то зазначені правовідносини є зобов`язальними, а зобов`язання - грошовим.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія статті 625 ЦК України.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 25.11.2019-24.09.2020 вбачається, що 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 266,18 грн. , інфляційна складова - 90, 10 грн.

Вказаних розрахунок заборгованості узгоджується з вимогами чинного законодавства та не спростовано відповідачем.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, позов підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження детального розрахунку,як і оплати послуг на правничу допомогу.

Також, у наданому до суду Витягу із договору №59/2020 про надання правової допомоги відсутні умови щодо порядку обчислення суми гонорару та/чи витрат на правову допомогу, що у свою чергу позбавляє суд оцінити обсяг наданих послуг та їх вартість, у розумінні вимог чинного законодавтсва.

За вказаних вище обставин, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 256, 530, 625, 655, 694, 695 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (боргу) за договором купівля-продажу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 17 556, 28 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна