Житомирський апеляційний суд
Справа №286/904/21 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Лісової Т.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В.

у цивільній справі №286/904/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом. Просило стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в порядку регресу, майнову шкоду в розмірі 6087,14 грн. В обґрунтування поданого позову зазначало, що 30 травня 2018 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з транспортним засобом DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_2 , після чого самовільно залишив місце ДТП. 27.06.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. У зв`язку з цим позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6087,14грн. Оскільки під час скоєння ДТП відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, страховик після виплати страхового відшкодування наділений правом подати регресний позов до страхувальника.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 29 червня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» УНІКА», , що знаходиться в м. Київ по вул.Теліги Олени,6, літ. В, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6087,14 грн. та понесені судові витрати в сумі 2270,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, суд не дослідив матеріали справи та стягнув з нього кошти за ушкодження автомобіля, якого він не пошкоджував. Однак, вважає, що з нього можливо було б стягнути кошти лише у тому випадку, якщо б сума страхового відшкодування перевищила встановлений ліміт у розмірі 100 000 грн. Крім того, позивач не заперечував, що по даній справі існує страховий ліміт.

Страхова компанія, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і виплатою у межах ліміту відповідальності страховика на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Окрім цього, потерпілий ОСОБА_2 погодився з розміром страхового відшкодування, визначеним його Страховою компанією, що підтверджується фактом тримання ним коштів у визначеній страховиком сумі та відсутністю належних і допустимих доказів незгоди з такою сумою. Чинне законодавство передбачає право на звернення до винної у ДТП особи лише у разі, коли розмір завданої майнової шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії. А тому даний позов вважає безпідставним.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2018 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1 по вулиці Т. Шевченка в м Овруч Житомирської області, керуючи автомобілем ВАЗ21013, д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Део-Ланос» д.н.з. НОМЕР_4 , в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. ОСОБА_1 при цьому залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а отже, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Наведене вбачається із змісту постанови Овруцького районного суду Житомирської області по справі №286/1619/18 від 25 липня 2018 року. Зокрема, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 06.08.2018 року (а.с. 47).

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Судом також встановлено, що 27.06.2017 року ПрАТ «СК» Уніка» було видано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №6751552, страхувальником якого є ОСОБА_1 на транспортний засіб марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_3 . В даному полісі визначено: ліміт по життю та здоров`ю - 2 тис. грн., ліміт по майну - 100 тис. грн., франшиза 1000,00 грн. (а.с.46).

Із страхового акту №00261447 від 20.09.2018 року та даного розрахунку страхового відшкодування вбачається, що загальний розмір збитку становить 6087,14 грн. (а.с.53).

На виконання умов страхового полісу ПрАТ «УНІКА» здійснило виплату страхового відшкодування на користь гр. ОСОБА_2 в розмірі 6087,14 грн. (а. с. 8-9).

Таким чином, позивач здійснив виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і з цього часу у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

13.02.2020 року за №23227/1 на адресу проживання ОСОБА_1 представником позивача було направлено досудове попередження, однак у добровільному порядку відповідач збитки позивачу не відшкодував (а.с.56).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому судом враховано, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідної за заподіяні збитки.

Відповідно до пункту 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як видно з копії постанови Овруцького районного суд Житомирської області від 25 липня 2018 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем на спростування доводів позивача доказів не надано, будь-яких клопотань та заперечень не надав.

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: