Справа № 732/342/21
Провадження 2/732/244/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Карпинської Н.М., секретар Воропаєва К.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Брикар О.М., діючи на підставі ордеру № 1063471 від 03.03.2021 року та в інтересах позивача, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 50000 грн.

Ухвалою судді від 22.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, від позивача та відповідача клопотань про розгляд справи за участі сторін не надійшло, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши заявлені у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

ВС у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказав, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

З поданого письмового доказу (а.с.6) неможливо встановити отримання від кредитора-позивача, боржником-відповідачем певної грошової одиниці у визначеному розмірі або речей. Крім того, однозначно ідентифікувати особу боржника та співставити таку особу з відповідачем у справі неможливо. Сам предмет договору позики, на підтвердження якого надана згадувана розписка, визначений як „50 тис., що виключає задоволення позовних вимог, оскільки доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Саме на позивача покладається обовязок довести, що у визначеного ним відповідача виникли перед позивачем боргові зобов`язання грошового характеру саме на підставі поданої боргової розписки із чітко визначеним предметом.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, те, що у позові ОСОБА_1 відмовлено повністю, судовий збір та витрати на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса 04071, с. Старосілля, Городнянський район, Чернігівська область) про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2021 року.

Суддя Карпинська Н.М.