Ухвала

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 326/1511/20

провадження № 61-18464ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщин Валентин Валентинович, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , виданого 01 лютого 2017 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним В. В. у спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на спадщину, яка складається із 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на 5/6 частин вказаного житлового будинку на ім`я ОСОБА_1 .

Приморський районний суд Запорізької області рішенням від 23 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, позов задовольнив. Визнав недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , видане 01 лютого 2017 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним В. В. у спадковій справі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на спадщину, яка складається з 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Скасував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 лютого 2017 року № 125, виданого приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщиним В. В. на ім`я ОСОБА_1

13 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року у вищевказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки як видно з касаційної скарги, вона подана ОСОБА_1 , однак на її останній сторінці після прохальної частини біля підпису зазначено « ОСОБА_2 ». Задля усунення вказаної неточності ОСОБА_1 необхідно надати нову редакцію касаційної скарги де зазначити, що її підписано саме нею, а не іншою особою.

Разом із цим, як на підставу касаційного оскарження заявник в касаційній скарзі посилається на те, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2010 року у справі № 6-7165св09.

Пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, судові рішення можливо оскаржити за умови застосування судом апеляційної інстанції норми права без врахування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного саме у постанові Верховного Суду, а відтак, посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків, викладених саме в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2010 року у справі № 6-7165св09, не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень, оскільки не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, заявнику в новій редакції касаційної скарги необхідно зазначити, яка саме постанова Верховного Суду не застосована судами попередніх інстанцій при вирішенні спору по суті заявлених позовних вимог, а також надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у жовтні 2020 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 102 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги (визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності) в даному випадку становить 3 363,20 грн (840,80 грн х 2 х 200 %).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 363,20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 3 363,20 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев