ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8054/21 Справа № 185/8043/20 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В.,Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. В обгрунтування позовних вимог посилалося на те, що 13 червня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 40 600,00 доларів США. Для забезпечення виконання умов кредитного договору боржником між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Договір поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року. Рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 360 888,06 грн, що еквівалентно 45 201,41 доларів США. У зв`язку із непогашенням заборгованості, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 89 099,57 грн, що складається з: 53 062,41 грн інфляційні втрати за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 28 938,67 грн заборгованість 3% річних за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 4 593,39 грн інфляційні втрати за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 2 505,10 грн заборгованість 3% річних за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати та три відсотки річних за кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року в сумі 89 099,57 грн та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відповідно до ст. 360 ЦПК України подали відзив, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 600,00 доларів США, з виплатою 5,49 % річних, строком до 15 червня 2023 року.

Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Встановлено, що для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року відповідно до якого, ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 всіх боргових зобов`язань перед банком за Кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року.

Також, суд першої інстанції встановив, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року у справі № 2-287/2010 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року у сумі 45 201,41 доларів США солідарно.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2010 року в справі № 2-287/2010 (22ц-2519/2010) рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року у справі № 2-287/2010 скасовано та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року у сумі 360 888,06 грн, що еквівалентно 45 201,41 доларів США.

Встановлено, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2010 року набрали законної сили.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , за договором поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із неналежним виконанням умов договору та направленням банком відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості змінився строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим кредитор звернувся з пропуском строку позовної давності, оскільки мав право з 20 вересня 2009 року та протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом порушених прав.

Однак, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2010 року в справі № 2-287/2010 (22ц-2519/2010) рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року у справі № 2-287/2010 скасовано та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року у сумі 360 888,06 грн, що еквівалентно 45 201,41 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки ТОВ ОТП Факторинг Україна вищевказане рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області № 2-287/10 від 04 серпня 2010 року станом на 03.11.2020 року фактично не виконано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року зазначено про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних у зв`язку зі спливом строку позовної давності є помилковим.

Позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 89 099,57 грн, що складається з: 53 062,41 грн інфляційні втрати за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 28 938,67 грн заборгованість 3% річних за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 4 593,39 грн інфляційні втрати за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 2 505,10 грн заборгованість 3% річних за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року.

Проте, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги у період з 03.11.2017 року по 12.11.2017 року задоволенню не підлягають, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, оскільки ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося з позовом 12.11.2020 року.

Колегія суддів вважає обгрунтованими позовні вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних у період з 12.11.2017 року по 03.11.2020 року та доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат (розрахунок наведений нижче), та трьох відсотків річних (розрахунок наведений нижче).

Розрахунок інфляційних збитків

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
360888,06грн.12.11.201703.11.2020

Розраховується за формулою:

[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період

[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

Розрахунок інфляційних збитків.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Листопад 2017 Жовтень 2020100.9 101.5 100.9 101.1 100.8 100 100 99.3 100 101.9 101.7 101.4 101 100.5 100.9 101 100.7 99.5 99.4 99.7 100.7 100.7 100.1 100.2 99.7 100.8 100.8 100.3 100.2 99.4 99.8 100.5 101117.69360 888.00424 729.0963 841.09
Всього: 63 841.09

Інфляційні збитки за вказані періоди складають 63 841,09 грн.

Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році): 360 888,06 грн Х 3% / 365 Х 1088 = 32 247,32 грн

Таким чином, оскільки позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь інфляційні втрати та три відсотки річних за кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року в сумі 89 099,57 грн, то колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги у межах заявлених позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 89 099,57 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення даних позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за розгляд справи у суді першої інстанції та за розгляд справи в апеляційному суді, а всього у сумі по 2 627,50 грн з кожного.

Керуючись ст. ст.259,367,374,376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна - задовольнити частково .

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2021 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна інфляційні втрати та три відсотки річних за кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року в сумі 89 099,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна судовий збір у сумі по 2 627,50 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова