ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9499/21 Справа № 202/2625/21 Суддя у 1-й інстанції - Ісаєва Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря Піменової М.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 25 травня 2020 року у сумі 8000 доларів США (а.с.44-46)

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті (а.с.64-65)..

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву (а.с.68-73).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в іноземній валюті, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 25 травня 2020 року у сумі 8000 доларів США (а.с.44-46).

Представник позивача в судових дебатах заявив клопотання про те, що ним буде подано заяву про відшкодування стороною відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

03.09.2021 року позивач подав до суду відповідну заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатського бюро "Адвокатське бюро Валерія Гейка" на загальну суму 35000 грн., яка надійшла до суду 10.08.2021 року. До заяви позивач додав договір про надання правничої (правової) допомоги, укладений між АБ " Адвокатське бюро Валерія Гейка " та ОСОБА_1 від 22.04.2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року та рахунок №02/09/21 від 02.09.2021 року (а.с.49-58).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення суду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту оплати витрат на правову допомогу (квитанцій, чеків, інших розрахункових документів, тощо.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 02.12.2020 року (справа №317/1209/19, провадження №61-21442св19), від 12.02.2020 року (справа №648/1102/16, провадження № 61-22131св19) зазначено: Верховний Суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має буди сплачено (п.1 ч.2 ст.138 ЦПК України).

Такі ж висновки викладенні у постановах Верховного суду від 03.02.2021 року (справа№554/2586/16-ц провадження №61-21197св19) та від 17.02.2021 року (справа №753/1203/18 провадження №61-44217/18).

Позивачем до заяви про ухвалення додатково рішення було додано наступні документи:

- договір про надання правової допомоги №1 від 22.04.2021 року, який укладено між Адвокатським бюро "Адвокатське бюро Валерія Гейка" та позивачем (далі договір) (а.с.55);

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення 7ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (а.с.58);

- акт про надання правової допомоги за договором №1 про надання правничої (правової) допомоги від 22.04.2021 року (а.с.56);

- рахунок №02/09/2021 від 02.09.2021 року (а.с.57).

Враховуючи викладене судом першої інстанції не враховано пункт 1 частини другої статті 137 та частину восьму статті 141 ЦПК України, зокрема те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, оскільки у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка чи оцінка доказів, але судом 1 інстанції допущено порушення норм процесуального права (зокрема статей 133, 137, 141 ЦК України), тому апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення суду першої та постановлення нового рішення про стягнення понесених витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача в сумі 35 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати понесені на професійно правничу допомогу у розмірі 35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: