Справа № 565/1189/21
Провадження № 2/565/615/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

з участю: секретаря судового засідання Панчук Г.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1000000 (один мільйон) гривень моральної шкоди, завданої йому протиправною відмовою відповідача у наданні публічної інформації. Вказує на ухвалення Рівненським окружним адміністративним судом рішення, яким визнано протиправним ненадання Виконавчим комітетом Вараської міської ради відповіді на його запит про надання публічної інформації і моральні страждання у зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідача.

В обґрунтування позову вказує, що він є інвалідом, звернувся до Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області із запитом про надання публічної інформації, а саме щодо наявності на території м.Вараш вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проте відповідачем не було надано відповіді на відповідний запит. Вказує, що Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №460/1240/21 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вараської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 публічної інформації за запитом від 15.01.2021 у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, враховуючи те, що відповідач повинен був надати відповідь на запит у січні 2021 року та станом на липень 2021 року такої інформації не надав, позивачем здійснено розрахунок моральної шкоди за період з січня 2021 року по липень 2021 року в розмірі 42000 грн (6000 грн *6). Також, оскільки він є інвалідом війни другої групи і протиправна бездіяльність відповідача спричинила у позивача негативні переживання, страждання і приниження, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи та побоювання про майбутній стан здоров`я, просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі один мільйон гривень.

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у позові і вказує на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, вини відповідача в її заподіянні та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання не подавав.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності із ч.2 ст.247 ЦПК.

Дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК ).

Статтею 89 ЦПК передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 56 Конституції передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

Враховуючи роз`яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

Судом встановлено, що позивач звернувся до Виконавчого комітету Вараської міської ради із запитом про надання публічної інформації, а саме щодо наявності на території м.Вараш вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проте відповідачем не було надано відповіді на відповідний запит.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №460/1240/21 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Вараської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 15.01.2021 у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк.

Згідно ч. 1ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з зазначених обставин, протиправна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню.

Вказана бездіяльність відповідача завдана позивачу моральної шкоди, оскільки викликала хвилювання, переживання, а також необхідність пошуків шляхів для відновлення порушеного права в судовому порядку.

Як передбачено ч.1 ст. 1173 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч.1 ст. 1174 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Ці норми закону є спеціальними нормами, що передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про відповідальність суб`єктів владних повноважень і їх посадових/службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, які є відмінними від загальних правил деліктної відповідальності, а саме для їх застосування наявність вини цих суб`єктів не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

З огляду на викладене, вирішуючи цей спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Позивачем доведено факт порушення органом місцевого самоврядування - Виконавчим комітетом Вараської міської ради, строків надання відповіді на його запит.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про інформацію», ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивачу неправомірно не було надано інформації на запит від 15.01.2021 року про надання публічної інформації і така протиправність вставлена рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/1240/2, що набрало законної сили, а також те, що позивач є інвалідом війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого УСЗН Бориспільської міської ради) і протиправна бездіяльність відповідача (який є органом місцевого самоврядування), а ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» визначено, що держава зобов`язана створити умови для реалізації прав осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист, могла завдати позивачу суттєвої моральної шкоди і, як наслідок, призвела до необхідності звернення до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 4000 гривень.

Судові витрати по справі сторонами не понесені.

На підставі наведеного та керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23,1167, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області (34403, м.Вараш, м-н Незалежності, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 4000 (чотири тисячі)гривень моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо.

Головуючий