Справа № 585/1766/20
Номер провадження 2/585/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Машини І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Дмитренко М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , 22.07.2020 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просять: визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 46,2 кв.м., в тому числі житлова 24,8 кв.м.), не житлові будівлі: гаражі літ. «В», «В-1», та сарай «В-2» загальною площею 218, 0 кв.м.

Вимоги позову ОСОБА_1 мотивувала тим, що 29.04.2005 між ТОВ «МерМал» та позивачем, від імені якого діяли його законні представники батько та мати: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладено договір купівлі продажу нерухомості за адресою АДРЕСА_1 : житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 46,2 кв.м., в тому числі житлова 24,8 кв.м.), не житлові будівлі: гаражі літ. «В», «В-1», та сарай «В-2» загальною площею 218, 0 кв.м., що становить 49/100 частин будівлі за вищевказаною адресою.

За рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 322 від 26.10.2005 позивач переобладнав не житлове приміщення за вищевказаною адресою під житловий будинок, якому присвоєно окрему адресу.

У зв`язку з рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 322 від 26.10.2005 та № 52 від 20.02.2008 Роменським бюро технічної інвентаризації проведено інвентаризацію вищевказаного житлового будинку.

З січня 2020 року відповідачі заперечують право власності позивача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 : житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 46,2 кв.м., в тому числі житлова 24,8 кв.м.), не житлові будівлі: гаражі літ. «В», «В-1», та сарай «В-2» загальною площею 218, 0 кв.м., мотивуючи тим, що на момент укладення договору купівлі продажу та переобладнання вказаної нерухомості, позивач був неповнолітнім та не мав власних коштів як на придбання,так і на переобладнання, а також через відсутність у позивача правовстановлюючих документів.

Оскільки досудове врегулювання спору неможливе, то позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав.

28 липня 2020 р. суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження з призначенням дл розгляду у спрощеному порядку.

У підготовче судове засіданні позивач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв до суду не надсилав.

Представник позивача ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, в поданих до суду заявах вимоги позову визнали і просили справу слухати без їх участі.

Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками значаться ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 29.10.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 29.10.2011 зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у дружини та чоловіка « ОСОБА_6 » (а.с.9).

29.05.2005 року укладено договір між ТОВ «МелМар» та ОСОБА_2 , від імені якого діяли його законні представники, батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , про купівлю продаж нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 : контору літ. «А», склади літ. «В», «В-1», та сарай «В-2», загальною площею 284, 9 кв.м., що становить 49/100 частин нежитлової будівлі (а.с.10-11).

Як зазначено у технічному паспорті на садибний житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником є ОСОБА_2 (а.с.12-14).

Відповідно до витягу з рішення про розгляд питань будівництва та архітектури виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області № 322 від 26.10.2005 року ОСОБА_7 дозволено виготовлення проектної документації на переобладнання нежитлового приміщення (бувша контора ТОВ «МелМар») за адресою: АДРЕСА_1 , під житловий будинок (а.с.15).

Як зазначено у витягу з рішення про присвоєння окремої адреси виданого виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області № 52 від 20.02.2008 року у зв`язку з упорядкуванням нумерації присвоїти окремий адрес домоволодінню ОСОБА_7 адресу: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно звіту про оцінку майна, складений 29.05.2020 ФОП ОСОБА_8 , власником житлового будинку загальною площею 24,8 м2, житловою площею 21,4 м2 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 (а.с.17).

Як зазначено у листі виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 15.01.2013 № 03-26167, клопотання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , були розглянуті, але, так як відсутнє оформлення права власності, то не має підстав для затвердження поданої документації.

У дозволі на виконання будівельних робіт № 21 від 16.06.2007 в АДРЕСА_1 , переобладнання нежитлового приміщення (бувша контора ТОВ «МелМар») під житловий будинок виданого зазначено замовника ОСОБА_2 .

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2. ЦК України часником цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Як зазначено у ч. 3 ст. 26 ЦК України фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Згідно ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інший спосіб створюється неможливість реалізації ним свого права власності, бодай через сумніви щодо такого права у інших осіб.

Іншого можливого способу захисту свого права, як його визнання в судовому порядку, у позивача немає.

Згідно з вимогами статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними (Правовий висновок Верховного суду України постанова у справі №3-18/гс11 від 04.04.2011).

Стаття 41 Конституції України зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Дане положення закріплено також і у статті 321 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд враховує, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, що нормативно закріплена статтею 328 Цивільного кодексу України.

Зібрані у справі докази свідчать, що набувши на підставі договору купівлі-продажу об`єкт нерухомого майна, позивач не може зареєструвати на нього право власності, що підтверджене вищезазначеними документами.

Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується поданими позивачем доказами, які не спростовані належним чином іншими учасниками справи.

Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що заявлений позов відповідає визначеним законом способам захисту, встановлення судом факту набуття спірного майна у власність, визнання відповідачами позовних вимог, враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, заявлені вимоги про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то позивач просив їх залишити за ним після ухвалення рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), представник позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 46,2 кв.м., в тому числі житлова 24,8 кв.м.), не житлові будівлі: гаражі літ. «В», «В-1», та сарай «В-2» загальною площею 218, 0 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення складено 22.01.2021.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина