Справа № 450/4418/20 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2032/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суд з позовом до відповідача, у якому просила стягнути з нього на її користь 39244 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовувала тим, що на підставі виконавчого листа Сихівського районного суду Львівської області від 13 червня 2005 року у справі № 5-4700/05 з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 19 травня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Пустомитівському РВДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 54321269 від 30 листопада 2020 року станом на грудень 2020 року за відповідачем наявна заборгованість по аліментах у розмірі 39244 грн. за період з червня 2019 року по жовтень 2020 року. Зазначає, що розмір пені становить 94702 грн. 18 коп., однак відповідно до положень СК України, загальна сума пені, яка може бути стягнута з боржника по аліментах, не може бути більшою від 100 % розміру заборгованості, яка у даній справі становить 39244 грн. З огляду на зазначене, просила позовні вимоги задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 червня 2019 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 10356 грн. 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що відповідно до виконавчого листа Сихівського районного суду Львівської області від 13 червня 2005 року у справі № 5-4700/05 з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 19 травня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Пустомитівському РВДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 54321269 від 30 листопада 2020 року та листа №3564 від 14.12.20р. станом на грудень 2020 року за відповідачем наявна заборгованість по аліментах у розмірі 39244 грн за період з червня 2019 року по жовтень 2020 року. Відповідно до розрахунку, долученого до позовної заяви, розмір пені становить 94702 грн. 18 коп., однак відповідно до положень СК України, загальна сума пені, заявлена до стягнення, обмежена 100 % розміру заборгованості, яка у даній справі становить 39244 грн. Встановивши наявність підстав для стягнення пені за порушення строків сплати аліментів, суд дійшов помилкового висновку про те, що обрахунок пені стороною позивача здійснено неправильно. У рішенні суду першої інстанції зазначено, що: «позивачем для розрахунку пені за кожен місяць після першого за основу бралася сума заборгованості, а не нарахована сума аліментів за місяць», хоча фактично для кожної нарахованої суми аліментів (кожного простроченого платежу) окремо була визначена сума пені в розмірі 1% за кожен день прострочення сплати аліментів, кількість днів прострочення, загальна сума пені за кожен місяць окремо відповідно до кількості днів прострочення. Це підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи. Судом першої інстанції хоча і здійснено посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, але фактично не застосовано висновок Верховного Суду про те, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З оскаржуваного рішення вбачається, що суд провів обрахунок по кожному простроченому платежу тільки в межах місяця, в якому не проводилось стягнення, що суперечить вимогам ст. 196 СК України. Крім того, вважає, що в даних правовідносинах також підлягав врахуванню правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6- 2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № б-300цс16 та формує новий висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції.

Згідно з розрахунком заборгованості № 34348 від 30 листопада 2020 року, складеним державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Глова Ю.В., станом на 31 жовтня 2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів відповідно до виконавчого листа № 2-4700/05, виданого Сихівським районним судом Львівської області від 13 червня 2005 року, за період з червня 2019 року по жовтень 2020 року становить 39244 грн.

Відповідно до вимог ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 572/1762/15-ц зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачкою розрахунок позовних вимог виконано не у відповідності до формули, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15ц, і застосувавши вказану формулу суд здійснив власний розрахунок пені за аліментами на підставі якого і дійшов висновку, що розмір такої становить 10 356 грн. 28 коп.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

До позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог долучено Розрахунок заборгованості по аліментах, виконаний державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Гловою Ю.В., та Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (а.с. 11-14).

Як стверджується матеріалами справи, в суді першої інстанції відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.

Крім цього в суді апеляційної інстанції відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги з доданими матеріалами, які ОСОБА_5 отримав 15 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64).

Однак відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, а також жодних заперечень, своїх розрахунків тощо до суду апеляційної інстанції так і не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення в її користь пені за прострочення сплати аліментів в розмірі, що становить100 % розміру заборгованості, нарахованої державним виконавцем, що становить 39244 грн.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 15 листопада 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 червня 2019 року по 31 жовтня 2020 року у розмірі 39244 гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.