Провадження № 22-ц/801/2352/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 рокуСправа № 127/25729/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Грабика В.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грабика Володимира Віталійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову в забезпеченні позову від 30 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

28 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що в разі незастосування заходів забезпечення позову може бути ускладнено виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Грабик В.В. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2021 року та постановити нове рішення, яким накласти арешт на:

- 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину автомобіля TOYOTA CAMRY, 2012 року випуску, колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-1/2 частину 43/100 виділених в натурі частки вбудованих приміщень магазину в будинку АДРЕСА_2 , що складаються з: приміщень в підвалі: приміщення № 25: 25-1 коридор площею 9,0 кв.м., 25-2 санвузол площею 2,7 кв.м., 25-3 склад площею 46,6 кв.м., 25-4 склад площею 33,1 кв.м., 25-5 склад площею 40,1 кв.м., 25-6 кабінет площею 9,7 кв.м., 25-7 кабінет площею 16,9 кв.м, загальною площею 158,1 кв.м; на І поверсі: приміщення № 23: 23-1 торговий зал площею 72,9 кв.м., 23-2 кабінет площею 18,2 кв.м., 23-3 котельня площею 5,9 кв.м., 23-4 коридор площею 6,8 кв.м., 23-5 санвузол площею 2,0 кв.м., загальною площею 103,8 кв.м. Загальна площа приміщень магазину 261,9 кв.м.;

-1/2 частину автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 108D, 2016 року випуску, колір - білий, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, адже наявний обґрунтований ризик відчуження майна на користь третіх осіб. Предметом позову у цій справі є поділ майна подружжя, він заявив вимогу про визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, яке оформлене на відповідача. Вжиття заходів забезпечення позову є необхідним для збереження майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 на житловий будинок з господарськими будівлями від 16.11.2007 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля TOYOTA CAMRY, 2012 року випуску, колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_2 (а.с. 15).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 80). Зазначене нежитлове приміщення перебуває в іпотеці.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 108D, 2016 року випуску, колір - білий, д.н.з. НОМЕР_2 являється ОСОБА_2 (а.с. 19).

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на рухоме майно, а саме автомобілі TOYOTA CAMRY, 2012 року випуску, колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_1 та MERCEDES-BENZ VITO 108D, 2016 року випуску, колір - білий, д.н.з. НОМЕР_2 накладено обтяження у вигляді застави.

Строк виконання зобов`язання за договорами застави транспортних засобів закінчився у вересні 2021 року.

Установивши, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна подружжя, надавши належну правову оцінку доказам позивача, на які він посилається як на підставу для забезпечення позову, врахувавши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно в межах заявлених позовних вимог, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову і постановляючи нове судове рішення, вважає, що суд першої інстанції всупереч норм процесуального права не звернув увагу на те, що підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Апеляційний суд виходить з того, що між сторонами наявний спір щодо права власності на рухоме і нерухоме майна, на яке позивач просить накласти арешт, зазначене майно перебуває в заставі та іпотеці. Як зазначає позивач в заставу та іпотеку спільне майно передано відповідачкою без його згоди, а тому є всі підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може призвести до ускладнення або ж унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову має тимчасовий характер та поширюється на час розгляду справи, а тому накладення арешту на спірне майно, яке є предметом спору у цій справі, не можна розцінювати як порушення права власності відповідача на це майно.

Щодо застосування зустрічного забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відтак суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення за наявності одночасно таких підстав: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) якщо позивач не має майна, що знаходиться на території України.

Із матеріалів справи не вбачається наявність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Частиною 1 статті 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позву без вирішення питання зустрічного позову не є порушенням наведених вимог законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, не відповідають дійсним обставини справи, зроблені з порушенням процесуальних норм, відповідно до ст. 376 ЦПК України, ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грабика Володимира Віталійовича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно:

- 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину автомобіля TOYOTA CAMRY, 2012 року випуску, колір - чорний, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-1/2 частину 43/100 виділених в натурі частки вбудованих приміщень магазину в будинку АДРЕСА_2 , що складаються з: приміщень в підвалі: приміщення № 25: 25-1 коридор площею 9,0 кв.м., 25-2 санвузол площею 2,7 кв.м., 25-3 склад площею 46,6 кв.м., 25-4 склад площею 33,1 кв.м., 25-5 склад площею 40,1 кв.м., 25-6 кабінет площею 9,7 кв.м., 25-7 кабінет площею 16,9 кв.м, загальною площею 158,1 кв.м; на І поверсі: приміщення № 23: 23-1 торговий зал площею 72,9 кв.м., 23-2 кабінет площею 18,2 кв.м., 23-3 котельня площею 5,9 кв.м., 23-4 коридор площею 6,8 кв.м., 23-5 санвузол площею 2,0 кв.м., загальною площею 103,8 кв.м. Загальна площа приміщень магазину 261,9 кв.м.;

-1/2 частину автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 108D, 2016 року випуску, колір - білий, д.н.з. НОМЕР_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко