І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Фалькової І.М.,
Справа № 629/4446/21
Номер провадження 2/629/1315/21
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про відшкодування матеріальних збитків
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків, який в подальшому було уточнено, посилаючись на те, що в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області з 2016 року знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і є матір`ю позивача, до ОСОБА_2 про відновлення межі. Після смерті ОСОБА_3 , позивачка, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.01.2017 № 171/2017, є правонаступником, і ухвалою суду від 27.12.2018 позивачку ОСОБА_3 було змінено на позивачку ОСОБА_1 . Цивільна справа слухалася неодноразово на протязі п`яти років (з 2016 року по 24.06.2021). ОСОБА_3 в 1996 році отримала в приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству, за адресою: АДРЕСА_1 в 1995 році земельну ділянку площею 0,2390 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку отримав ОСОБА_2 . На своїй земельній ділянці площею 0,2390 га ОСОБА_2 збудував житловий будинок, де і мешкає зі своєю дружиною. Ще за життя ОСОБА_3 ОСОБА_2 самовільно, без складання акту погодження меж земельних ділянок, перемістив межу своєї земельної ділянки вглиб земельної ділянки ОСОБА_3 приблизно на 0,01 га і встановив паркан. Землевпорядною організацією було проведено необхідні заміри земельної ділянки ОСОБА_3 в присутності суміжних землевласників ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та складено «Акт погодження меж земельної ділянки», який суміжний землевласник ОСОБА_4 погодила, а суміжний землевласник ОСОБА_2 категорично відмовився погоджувати. ОСОБА_3 , на протязі тривалого часу робила все, щоб даний спір з ОСОБА_2 вирішити мирним шляхом. Пропонувала ОСОБА_2 звернутись до землевпорядної організації, провести відповідні заміри його земельної ділянки і виготовити необхідну технічну документацію на земельну ділянку. Але ОСОБА_2 категорично відмовлявся йти на будь-які компроміси, замірів своєї земельної ділянки не проводив і відповідну технічну документацію не виготовляв. В серпні 2016 року для вирішення спірного питання з ОСОБА_2 та для захисту своїх конституційних прав ОСОБА_3 подала позовну заяву до суду про відновлення межі. Сторонам пропонувалося укласти мирову угоду, на що ОСОБА_2 категорично відмовився. Свідки, яких ОСОБА_2 , просив викликати до суду, є професіоналами по земельним справам, під час давання своїх показань, одноголосно рекомендували ОСОБА_2 провести такі ж заміри своєї земельної ділянки згідно діючого законодавства, але ОСОБА_2 продовжував ігнорувати рекомендації свідків і його земельна ділянка залишалась не сформована, межі земельної ділянки не винесені в натуру і не закріплені межовими знаками. До того ж, під час судових засідань, виявилось, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий 14 листопада 1995 року ОСОБА_2 виявився з видимими чисельними підробками, що не відповідає діючому законодавству. В 2016 році при проведенні землевпорядною організацією геодезичних робіт з встановлення меж земельної ділянки і закріплення їх межовими знаками на місцевості (на ґрунті), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої ще була ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , було знищено межові знаки (дерев`яні кілочки), які встановлював чоловік позивача, що є порушенням діючого законодавства. Для відновлення меж належної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, позивач змушена була звернутись до сертифікованого інженера-землевпорядника, якою була ФОП ОСОБА_5 , чим понесла додаткові грошові витрати. Дана робота була виконана 04.03.2021. Цивільна справа слухалася в Лозівському міськрайонному суді Харківської області майже п`ять років, починаючи з 2016 року по 24.06.2021 року. Для захисту інтересів позивача, представництва в суді та для надання професійної юридичної консультації позивачка звернулася за професійною правничою допомогою до адвоката Степанова С.А., у зв`язку з чим понесла додаткові грошові витрати, у розмірі 5000 гривень. На протязі всього часу адвокат Степанов С.А. постійно брав участь в чисельних судових засіданнях по цивільній справі, представляв інтереси позивача, постійно консультував з юридичних питань, готовив для подання до суду необхідні клопотання, а також брав безпосередню участь в інших діях, необхідних для вирішення спірних питань по цивільній справі. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2021 було задоволено позов до ОСОБА_2 відновлено межу, яка поділяє земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 , у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . Згідно договору № 15/21 від 22.02.2021 про перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), позивачем було сплачено за виконану роботу ФОП ОСОБА_6 1100 гривень. Крім того, для повідомлення ОСОБА_2 про проведення робіт з встановлення межових знаків 22.02.2021 на адресу останнього було направлено лист Укрпоштою, витрати якого склали 36 гривень 50 копійок. Оскільки рішення винесено Лозівським міськрайонним судом Харківської області на користь позивача, то згідно діючого законодавства інша сторона, а саме ОСОБА_2 повинен компенсувати всі понесені грошові затрати. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у сумі 8044 гривень 50 копійок, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, витрат понесених на проведення робіт землевпорядною організацією ФОП ОСОБА_5 щодо перенесення меж земельних ділянок в натурі(на місцевість) у розмірі 1100 грн., витрат понесених на повідомлення відповідача про проведення робіт з встановлення межових знаків у розмірі 36,50 гривень, витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень.
Відповідач ОСОБА_2 в наданому суду відзиві на позов, на уточнений позов, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначив, що 24.06.2021 р. рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області у задоволенні заявлених вимог про стягнення коштів ОСОБА_1 було відмолено.
Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.ч. І, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
В матеріалах справи були відсутні вищевказані документи, які мають підтвердити склад та розмір витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягала.
Звертаючи з тими ж самими вимогами до суду вдруге, позивач повторно не надав до суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат та надав позов до суду всупереч п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Крім того, на момент ухвалення рішення позивачу було відомо про понесені витрати щодо виконаних робіт згідно акту від 04.03.2021.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Як убачається з матеріалів справи, предметом даного позову є відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підстави для звільнення від доказування передбачені статтею 82 ЦПК України, зокрема, в частині 4 цієї статті вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач, посилаючись на ст. 22 ЦК України, заявляє вимогу щодо стягнення з відповідача суми в розмірі 8044 гривень 50 копійок, яка складається з витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень, витрат понесених на проведення робіт землевпорядною організацією ФОП ОСОБА_5 щодо перенесення меж земельних ділянок в натурі(на місцевість) у розмірі 1100 грн., витрат понесених на повідомлення відповідача про проведення робіт з встановлення межових знаків у розмірі 36,50 гривень, витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень.
Позивач вказує, що вона була змушена відстоювати свої права у суді під час розгляду цивільної справи № 629/3173/16-ц, звертатися за професійною правничою допомогою до адвоката, до землевпорядної організації з питанням перенесення меж земельних ділянок в натурі, надсилати повідомлення ОСОБА_2 про проведення робіт з встановлення межових знаків, сплачувати судовий збір, що призвело до грошових затрат, які повинен компенсувати відповідач, оскільки рішення Лозівського міськрайоннго суду Харківської області від 24.06.2021 року прийнято на її користь, її позов задоволений та було вирішено відновити межу, яка поділяє земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 02.10.2017, згідно визначених у вказаній технічній документації поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплених сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 04.03.2021 межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , виготовленої 04.03.2021. Було стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок. В задоволенні вимоги про стягнення коштів за послуги адвоката відмовлено.
Згідно довідки від 25.07.2021, виданої адвокатом Сетпановим С.А., договору про надання правничої допомоги від 05.06.2020, акту приймання-передачі послуг від 05.08.2021, позивачем ОСОБА_1 було сплачено гонорар в сумі 5000 гривень за надання правничої допомоги, представлення інтересів як позивача в Лозівському міськрайонному суді Харківської області у справі № 629/3173/16-ц.
Як вбачається з Договору № 15/12 від 22.02.2021 про перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , загальна вартість робіт за цим договором становить 1100 гривень. Згідно акту виконаних робіт від 04.03.2021 та квитанції № 94 від 24.02.2021, ОСОБА_1 , на рахунок землевпорядної організації, було сплачено 1100 гривень.
Для повідомлення ОСОБА_2 про проведення робіт з встановлення межових знаків, ОСОБА_1 22.02.2021 на адресу ОСОБА_2 було направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення, вартість якого склала 36 гривень 50 копійок, що підтверджується фіскальним чеком від 22.02.2021.
05.08.2021 на виконання вимог договору про надання правничої допомоги від 05.06.2020, п. 8 Додатку 1 до Договору про надання правничої (юридичної) допомоги від 05.06.2020 акту приймання-передачі послуг 05.08.2021, довідки адвоката від 05.08.2021, за підготовку позовної заяви до Лозівського міськрайонного суду Харківської області про відшкодування матеріальних збитків, ОСОБА_1 було сплачено гонорар у розмірі 1000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом/ч.4ст.22 ЦК України/.
Суд звертає увагу на те, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.
Так, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення межі було задоволено, відновлено межу, яка поділяє земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 02.10.2017, згідно визначених у вказаній технічній документації поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплених сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5 04.03.2021 межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , виготовленої 04.03.2021. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок. В задоволенні вимоги про стягнення коштів за послуги адвоката-відмовлено.
Рішенням встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 та затвердженого нею технічного завдання сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 02.10.2017 для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , за результатом виконаних робіт з кадастрової зйомки, оброблених результатів польових спутникових вимірювань, обчислення координат точок ходу та кутів повороту зовнішніх меж, проведених камеральних робіт, тощо. Проведені польові роботи, кадастрова зйомка, камеральні роботи. Для виконання кадастрової зйомки земельної ділянки було запроектовано мережу з двох точок знімального обгрунтування, рівномірно розташованих на земельній ділянці. Координати пунктів тимчасового зберігання визначальсь супутниковим методом із застосовуванням геодезичного супутникового двухчастотного GРS приймача South S86S. Вимірювання кутів повороту точок теодолітного ходу виконувалось теодолітом 2Т5К та лазерною рулеткою Leica Geosystems AG CH-9435. Супутникові спостереження виконувались тільки статичним методом, окремими сесіями на кожній точці. Обробка результатів польових супутникових вимірювань виконувалась на ПЕОМ з викоористанням програмного забезпечення фірми-виробника приймачів. Координати точок ходу та кутів повороту зовнішніх меж обчислені в системі координат УСК 2000 та трансформовані в СК 63 та МСК 63. В ході камеральних робіт було складено, зокрема, акт погодження меж земельної ділянки, викопіювання, кадастровий план земельної ділянки, план встановлення меж. Було вирахувано загальну площу земельної ділянки, окремих контурів, складено відповідну експлікацію та відомість координат точок та обчислення площі контурів. За результатами проведених польових робіт та обробці матеріалів встановлено, що загальна фактична площа земельної ділянки становить 0,2500 га. Було встановлено межі земельної діляки, які були позначені межовими знаками. Вказані межові знаки були передані на зберігання ОСОБА_1 відповідно до акту прийомки-передачі.

Згідно з Інструкцією підписаний власниками/користувачами суміжних ділянок акт погодження меж земельної ділянки є необхідною складовою технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки на місцевості для запобігання порушенню прав інших землекористувачів.

З копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 , виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 146-160, 198-213), вбачається, що було проведено встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_2 в актах погодження меж земельної ділянки та прийомки-передачі межових знаків на зберігання (т. 1 а.с.207, 208).

В подальшому межові знаки, встановлені 02.10.2017 інженером-землевпорядником ОСОБА_8 , були знищені відповідачем, що ним не оспорювалося в судовому засіданні.

Рішення не оскаржувалося відповідачем, набрало законної сили, що підтверджено в судовому засіданні.

Згідно Договору № 15/12 від 22.02.2021 про перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , предметом договору є виконання роботи щодо перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість робіт за цим договором становить 1100 гривень. Згідно акту виконаних робіт від 04.03.2021 та квитанції № 94 від 24.02.2021, ОСОБА_1 , на рахунок землевпорядної організації, було сплачено 1100 гривень.

У відповідності до вимог інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, для повідомлення ОСОБА_2 про проведення робіт з встановлення межових знаків, ОСОБА_1 22.02.2021 на адресу ОСОБА_2 було направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення, вартість якого склала 36 гривень 50 копійок, що підтверджується фіскальним чеком від 22.02.2021. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що отримав повідомлення та був присутній при проведенні таких робіт 04.03.2021.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення витрат, понесених позивачем на проведення робіт землевпорядною організацією ФОП ОСОБА_5 щодо перенесення меж земельних ділянок в натурі(на місцевість) у розмірі 1100 грн., на повідомлення відповідача про проведення робіт з встановлення межових знаків у розмірі 36,50 грн., є обґрунтованими.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача 5000 гривень за надання правничої допомоги адвокатом Степановим С.А., то згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати 5000 гривень здійснені 05.06.2020 року та не пов`язані з розглядом даної справи.

При ухваленні рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2021 питання щодо розподілення судових витрат були вирішені у відповідності до ст. 141 ЦПК України, в тому числі і в частині заявлених позивачкою на той час витрат на правничу допомогу та їх розміру. Рішення набрало законної сили, позивачем не оскаржувалося.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь з відповідач витрат на правничу допомогу за договором від 05.06.2020 за підготовку позовної заяви про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1000 гривень, суд доходить до такого.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень статті 14 ЦПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Також суд зазначає, що статтею 137 ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 (провадження № К/9901/32645/19), постанов від 22 вересня 2021 року у справі 127/28968/19(провадження № 61-17666св20).

Між позивачем та адвокатом Степановим С.А. 29.04.2021 укладено договір про надання правничої (юридичної) допомоги.

Згідно Додатку 1 до Договору про надання правничої (юридичної) допомоги від 05.06.2020, сторони за цією угодою домовились, що вартість послуг за складання позовної заяви до суду про відшкодування матеріальних збитків становить 1000 гривень.

Відповідно до довідки від 05.08.2021, акту приймання-передачі послуг від 05.08.2021, позивачем ОСОБА_1 було сплачено гонорар за підготовку позовної заяви про відшкодування матеріальних збитків згідно Додатку 1 Договору про надання правничої (юридичної) допомоги від 05 червня 2020 року 1000 гривень.

Враховуючи вище викладене, суд вважає достатньою та обґрунтованою суму витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати за надання професійної правничої допомоги.

Щодо витрат, які складаються з судового збору 908 гривень, здійснених 05.08.2021 року, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 265-268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем матеріальні збитки у розмірі 1136 /одна тисяча сто тридцять шість/ гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 1000 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 241 гривні 15 копійок, а всього 1241 /одна тисяча двісті сорок одна/ гривня 15 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

Повний текс рішення виготовлений 17.11.2021.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ