Провадження № 22-ц/801/2364/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 рокуСправа № 127/17091/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 06 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

09 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулось в суд з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заява мотивована тим, що позивачем було подано позов майнового характеру про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 в сумі 133 991,82 грн. У випадку відчуження майна відповідачем існує ризик невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог та неможливість стягнення грошових коштів. Невжиття таких заходів може перешкодити поновленню порушених прав позивача та інтересів за захистом яких позивач ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в межах суми позовних вимог в розмірі 132626,22 грн., а саме на:

- земельну ділянку, кадастровий номер: :02:002:0018, площею (га): 0,0832, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер: :02:001:0165, площею (га): 0,1431, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2021 року та постановити нове рішення, яким відмовити у забезпеченні позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення як безпідставну, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 06 вересня 2021 року без змін. Зазначає, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника. Судом першої інстанції в повній мірі враховано співмірність забезпечення позову, оскільки арешт накладено не на все належне ОСОБА_1 майно, а лише на його частину, сума з реалізації якої дозволить погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, ухвалу про відкриття провадження останній отримав, проте з невідомих суду причин судову повістку про виклик до суду не отримав.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти можливих несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Предметом заявленого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Судом першої інстанції вірно враховано, що між сторонами дійсно виник спір, а заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, а також є необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Накладення арешту на земельні ділянки, кадастровий номер :02:002:0018, площею (га): 0,0832, та кадастровий номер: :02:001:0165, площею (га): 0,1431, в межах ціни позову є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення відповідної суми заборгованості.

Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише вказує на те, що суд має запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Задоволення заяви про забезпечення позову не являється фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та розпорядження цим майном, а лише обмежує його у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, обраний спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами щодо необхідності застосування заходів забезпечення, які випливають з фактичних обставин справи та свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень статей 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про забезпечення позову від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко