МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа №370/2355/21

"01" жовтня 2021 р. суддя Макарівського районного суду Київської області Мазка Н.Б., розглянувши заяву

ОСОБА_1 про забезпечення позову у порядку ст.151 ЦПК України разом з поданням позовної заяви,

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у порядку ст.151 ЦПК України разом з поданням позовної заяви, посилаючись на те, що 01.10.2021 року звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енержіа» про стягнення суми боргу за договорами відступлення права вимоги та про притягнення до солідарної відповідальності в якості поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія».

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ним, заявником у порядку статті 512 ЦК України укладено ряд договорів про відступлення прав вимоги, а саме: договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_3 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_4 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_5 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосмуга».

Відповідно до умов даних договорів первісними кредиторами: ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Автосмуга» відступлено шляхом продажу йому, ОСОБА_1 права вимоги до ТОВ «Енержіа» за вищенаведеними договорами. Загальна сума прав вимоги до ТОВ «Енержіа», що була відчужена на його користь становить - 17 716 978.00 гривень. Дана сума боргу виникла у ТОВ «Енержіа» перед ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Автосмуга» у зв`язку з невиконанням стороною ТОВ «Енержіа» своїх зобов`язань щодо оплати за договорами про ремонт транспортних засобів та договорами оренди. На момент звернення до суду ТОВ «Енержіа» зобов`язання не виконало, борг не у розмірі 17 716 978.00 гризнало. визнало, але не було сплачено.

Разом з позовною заявою він, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти ТОв «Енержіа» (), які обліковуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи збереженні у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, а також на грошові кошти ТОВ «Енержіа» () на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми заборгованості перед ним, ОСОБА_1 - 17 716 978.00 гривень.

В обґрунтування зави про забезпечення позову посилався на те, що відповідачем ТОВ «Енержіа» зобов`язання за цілим рядом господарських договорів не виконувались протягом тривалого часу. Станом на дату подання позовної заяви борг ТОВ «Енержіа» становить - 17 716 978.00 гривень Відповідач визнавав борг, проте свої зобов`язання не виконував належним чином, що підтверджується актами звірки заборгованості за вищезазначеними договорами, а саме: Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_6 від 01.08.2021 року; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_3 від 01.08.2021 року, Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_2 від 01.08.2021 року; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_5 ; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ТОВ «Автосмуга», а тому заявник вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову у випадку ухвалення позитивного рішення у справі може зробити неможливим його виконання або значно його утруднити.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд виходить з вимог ч.1 ст.149 ЦПК України, якою передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих заявником доказів, встановлено, що 02.08.2021 року ОСОБА_1 у порядку ст.512 ЦК України було укладено ряд договорів про відступлення права вимоги, а саме: договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_2 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_3 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_4 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ФОП ОСОБА_5 ; договір про відступлення прав вимоги від 02.08.2021 року, укладений з ТОВ «Автосмуга».

За умовами вказаних договорів про відступлення права вимоги від первісних кредиторів: ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Автосмуга» здійснено відступлення ОСОБА_1 права вимоги до ТОВ «Енержіа». Загальна вартість відступлення права вимоги становить суму у розмірі 17 716 978.00 гривень.

Уклавши дані договори, ОСОБА_1 став новим кредитором та має право вимагати виконання зобов`язань ТОВ «Енержіа» у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цих Договорів у розмірі 17 716 978.00 гривень.

Станом на день звернення позивача до суду відповідач за вказаними вище договорами про відступлення права вимоги борг визнав шляхом укладення актів звіряння взаємних розрахунків, а саме: Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_6 від 01.08.2021 року; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_3 від 01.08.2021 року, Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_2 від 01.08.2021 року; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ФОП ОСОБА_5 ; Акт звіряння взаємних розрахунків, укладений між ТОВ «Енержіа» та ТОВ «Автосмуга», але борг не повернув.

Відповідно до вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вимоги ст.149 ЦПК України, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень інших осіб в їхніх правах.

Необхідність обрання такого виду забезпечення як накладення арешту на грошові кошти, що належать сплаті відповідачеві і знаходяться у нього є обґрунтованим оскільки ТОВ «Енержіа» борг не було повернуто, враховуючи значний розмір заборгованості - 17 716 978.00 гривень, факт ухилення ТОВ «Енержіа» від виконання своїх договірних зобов`язань, наявність заборгованості ТОВ «Енержіа» перед іншими кредиторами, існує загроза, що боржник в будь-який момент може здійснити відчуження належних йому грошових коштів, за рахунок яких може бути задоволено вимоги позивача, а звідси невжиття заходів до забезпечення позову у випадку ухвалення позитивного рішення у справі може зробити неможливим його виконання або значно його утруднити.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову, які заявник просить вжити, є співмірними із майбутніми позовними вимогами, а їх невжиття у вигляді заборони вчиняти дії може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав і інтересів позивача, оскільки наявна потенційна можливість прийняття рішень та вчинення реєстраційних дій, які унеможливлять або суттєво ускладнять захист прав заявника у випадку задоволення позову.

Згідно вимог ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Частиною 7 ст.153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.149-154, 157, 260, 353-355 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Енержіа» (), які обліковуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи на збереженні у банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, а також на грошові кошти ТОВ «Енержіа» () на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми заборгованості перед заявником - 17 716 978.00 гривень.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу надіслати заявнику, а також особам, які можуть отримати статус учасника справи, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Позивач (стягувач) - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник) - ТОВ «Енержіа», , 01133, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, б.18/7, корпус З, офіс 8.

Суддя