Дата документу 03.11.2021 Справа № 335/6793/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/6793/20Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О. Повний текст рішення складено 30.04.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/2372/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення комісії, оформленого протоколом

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-2), в якому просила скасувати рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго», оформлене протоколом № 532 від 09.02.2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення за Актом про порушення ПКЕЕН від 16.01.2017 року № 00140823.

В обґрунтування свого позову сторона позивача зазначала, що 06.08.2020 року представником позивача на адвокатський запит отримано від відповідача копію протоколу № 532 від 09.02.2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією для населення.

Відповідно до рішення вказаної комісії, яке міститься у протоколі № 532 від 09.02.2017 року, ОСОБА_1 затверджено обсяг недооблікованої електричної енергії 407 кВт на суму 442,49 грн.

Позивач вважала дане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вказувала, що підставою для ухвалення оскаржуваного рішення слугувало складання акту про порушення від 16.01.2017 року № 0014082.

Вищевказаний акт складено ОСОБА_3 (електромонтером посвідчення № 409), ОСОБА_4 (електромонтером посвідчення № 1760), ОСОБА_5 (контролером посвідчення № 22) про те, що споживачами порушено правила користування електричною енергією для населення п. 42, 48, а саме: здійснено зрив індикатора впливу магнітних полів, встановленого на фронтальній поверхні розрахункового засобу обліку електроенергії.

Також, в акті було зазначено, що він був складений за участю позивача, яка від підпису та від зауважень відмовилась.

Насправді ж ОСОБА_1 не відмовлялась ні від підпису, ні від зауважень, а натомість, пояснювала, що нікого зриву індикатора вона не здійснювала, представників відповідача допустила до огляду, погодившись, навіть, на час проведення огляду приїхати із медичного закладу, де вона отримувала стаціонарне лікування. В ході огляду почувалася погано, про що повідомляла особам, що складали акт.

Працівниками відповідача, що складали зазначений акт позивач не попереджалася про право з`явитися на комісію з розгляду акту та надати свої пояснення та заперечення. Крім того, ОСОБА_1 не повідомлялась про час та місце засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН та не викликалась на засідання даної комісії.

Про існування оскаржуваного рішення позивачеві стало відомо вже після отримання адвокатом відповіді на адвокатський запит, тобто 06.08.2020 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Макарова В.О. (а.с. 13).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 20) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року (а.с. 49-52) позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 54-55) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 61).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 62), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 63), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду, а також щорічної відпустки судді-доповідача (а.с. 68).

Відповідач ПАТ «Запоріжжяобленерго» не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 03 листопада 2021 року належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 69) представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання представника відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» і на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Валька В.С. (а.с. 56-57).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи позов позивача без задоволення у цій справі, керувався ст.ст. 2, 3, 4, 7, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у січні лютому 2017 року, між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_1 існували правовідносини, що виникли на підставі укладеного договору про користування електричною енергією від 19.12.2011 року (копія а.с. 28), на підставі якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позивача.

Термін дії цього договору було пролонговано до 01.01.2019 року, після чого взаємовідносини сторін регулюються публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

За умовами договору ПАТ «Запоріжжяобленерго» зобов`язано постачати електричну енергію на об`єкт споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої електричної енергії.

Крім того, споживач зобов`язався дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, цього Договору та ПКЕЕН (п. 9.1 договору), та забезпечувати збереження приладів обліку й пломб на них у разі розміщення їх у квартирі або в іншому споживача, що передбачено п. 9.3 договору.

Відповідно до акту про виконання робіт та збереження пломб від 18.01.2014 року (копія а.с. 29) за адресою: АДРЕСА_1 , о/р 55201657, під час проведення робіт на корпусі лічильника встановлено сертифікований індикатор впливу магнітних полів № 0512171 у кількості 1 шт. (п. 5 акту).

Споживач ОСОБА_1 про відповідальність за порушення приладу обліку, пломб індикаторів впливу магнітних полів, схеми підключення, пошкодження ввідного кабелю, автоматичного вимикача, тощо попереджена, про що свідчить її підпис у Акті.

Споживач зобов`язався забезпечувати цілісність та зберігати у належному стані зазначені в акті прилад обліку електроенергії, пломби Держспоживстандарту на ньому, пломби ВАТ «Запоріжжяобленерго», встановлені на лічильнику та в до облікових електричних колах, індикатор(и) впливу магнітних полів, ввідний кабель, автоматичні вимикачі, зберігати незмінною схему підключення приладу обліку електроенергії, а також відшкодовувати вартість перевірки, або ремонту у разі його навмисного пошкодження (п. 8 акту).

Згідно з актом про порушення № 00140823 від 16.01.2017 року (копія а.с.30) при здійсненні рейдовою бригадою ПАТ «Запоріжжяобленерго» перевірки дотримання споживачами ПКЕЕН, за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено порушення позивачем цих правил, а саме зрив індикатору впливу магнітних полів, встановленого на фронтальній поверхні розрахункового засобу обліку електроенергії. Виявлене порушення зафіксовано актом про порушення № 00140823 від 16.01.2017 року. ОСОБА_1 від підпису на акті відмовилась (а.с. 30 зворот).

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час спірних правовідносин), Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі - Правила, ПКЕЕН), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04.05.2006 року (далі - Методика).

Згідно із п. 14 ПКЕЕН у разі виявлення зовнішнього пошкодження засобу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі побутовий споживач зобов`язаний негайно повідомити про це енергопостачальника.

Відповідно до ч. 1, 2 п. 53 ПКЕЕН встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, складається акт, який підписується побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особа, яка є співвласником об`єкта або має право користування цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписала три представники енергопостачальника.

В силу вимог п. 1.2. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 року за № 782/12656 (далі - Методика), ця Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі своєчасного (до виявленого порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлення ним пошкодження приладів (систем) обліку Методика не застосовується.

Згідно із п. 3.1. Методики, вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, які призвели до змін показів обліку, зокрема, пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр електропередавальної організації або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про збереження пломб, складеному у порядку, установленому ПКЕЕН, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладів обліку електричної енергії, відповідних пломб та індикаторів (підпункт 2 п. 3.1 Методики).

На підставі пункту 3.3.а Методики, відповідачем визначено обсяг та вартість не облікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. Згідно розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення № 00140823 від 16.01.2017 року, сума до сплати складає 442,49 грн. Наведені відомості про кількість днів та тарифи.

Відповідно до протоколу № 532 засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією для населення (копія а.с. 33), прийнято рішення, згідно якого встановлено, що споживач причетна до порушення, вирішено провести нарахування за півроку, згідно ПКЕЕН п. 53 та Методики п. 3.3. а). Затверджено обсяг недооблікованої електричної енергії за 407 кВт на суму 442,49 грн. Рішення прийняте за відсутності споживача.

Відповідно до акту про порушення № 0014082 від 16.01.2020 року, складеного працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго», позивач відмовилася від підпису акту та від зауважень, про що в ньому міститься відповідна відмітка. Акт про порушення містить три підписи представників енергопостачальника.

Сам по собі складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил.

Згідно із реєстром рекомендованих листів від 09.02.2017 року (копія а.с. 34) СГ по ОПС, примірник протоколу засідання комісії з розгляду актів від 09.02.2017 року № 532, розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії та рахунок на сплату 442,49 грн. були надіслані споживачу рекомендованим листом, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення від 10.02.2017 року № 3501.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.01.2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) дійшла висновку, що вимога про визнання повністю або частково недійсним рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акту про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, аналізуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в межах даного предмета спору доказуванню підлягають обставини пов`язані з конкретним порушенням Правил користування електричною енергією, а дослідженню і оцінці підлягають такі докази, зокрема як: акт порушення, протокол засідання комісії, розрахунок суми збитків.

Саме дотримання умов та порядку складання акту про порушення відповідно до вищезазначених Правил може бути належною підставою для прийняття рішення про притягнення особи, яка порушила такі Правила, до відповідальності.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції було правильно встановлено відсутність у справі доказів на підтвердження факту недійсності прийнятого відповідачем рішення, оскільки на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, слідує, що процедура складання акту про порушення та протоколу засідання комісії по розгляду цього акту проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що в акті зазначені обставини порушення, пункти акту не суперечать один одному, а схема електроживлення оформлена як додаток до акта про порушення. Більш того, схема підписана представниками відповідача та позивач ОСОБА_1 від підпису відмовилася, однак зауважень, заперечень та будь-яких пояснень не надала.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач при складанні акту діяв відповідно до чинного законодавства та виконав розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з урахуванням вимог ПКЕЕН, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження та законного обґрунтування.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача ОСОБА_1 у цій справі, викладену в її позові, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Той факт, що споживач ОСОБА_1 особисто була присутня при складанні акту, визнається сторонами у цій справі, а тому доказуванню у цій справі не підлягає в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України.

Споживач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на проставляння підпису та виклад заперечень у вищезазначеному акті про виявлене порушення на свій власний розсуд, посилаючись на те, що «вона не обізнана у цій галузі» (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи від сутні та стороною апелянта апеляційному суду не надані), тому відповідач мав право на зазначення у вищезазначеному акті про порушення запису, що остання від підпису відмовилась.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

При цьому, споживач ОСОБА_1 була повідомлена відповідачем належним чином про дату, час і місце засідання комісії 09.02.2017 року за адресою: Волгоградська, 25 м. Запоріжжя каб. 105 з 10.00 до 12.00 (про що прямо було зазначено у п. 9 акту про порушення а.с. 7 зворот, з яким відповідач споживача знайомив та копія якого у тому числі надсилалась споживачу відповідачем поштою (а.с.31), оскільки ОСОБА_1 відмовилась від підпису на останньому, та копія якого у подальшому вже додавалась саме позивачем до її вищезазначеного позову у цій справі (а.с.7).

Засідання комісії відповідача з розгляду вищезазначеного акту про порушення споживача ОСОБА_1 відбулось 09.02.2017 року (а.с.5) з дотриманням строків, передбачених чинним законодавством з дня виявлення порушення споживача - 16.01.2017 року (а.с.7).

Споживач ОСОБА_1 при вищезазначених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи мала об`єктивну можливість прийняти участь у засіданні вказаної комісії особисто чи через представника, проте останнім не скористалась на свій власний розсуд.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

На запит адвоката споживачу відповідачем у серпні 2020 року надсилалась лише копія протоколу засідання комісії 1 прим на 1 арк (а.с. 6).

Тому, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову позивача у цій справі саме з підстав його необґрунтованості та недоведеності, а не через позовну давність, яка є самостійною підставою для відмови у позові позивача лише в разі наявності його порушеного права. Однак, судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що права позивача з боку відповідача при вищевикладених обставинах не були порушені.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем ОСОБА_1 чи представником останньої апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Відсутність розгорнутої мотивації відмови у задоволенні позову позивача в оскаржуваному правильному по суті рішенні суду першої інстанції у цій справі не може бути підставою для його скасування апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони позивача у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що хоча суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні у цій справі й посилався на ст. 141 ЦПК України, проте фактично не вирішував питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю 2 групи безстроково (а.с.8) та споживач, в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 08.11.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.