Справа № 629/6388/21
Провадження № 6/629/118/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Авраменко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Ковтун А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , з вилученням закордонного паспорту, -

встановив:

Головний державний виконавець Ковтун А.М., звернулася до суду з поданням, погодженим начальником Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Бунякіним В.О., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням закордонного паспорту, до виконання покладених зобов`язань за вимогою №Ф-1038У від 20.02.2013, посилаючись на те, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №66700375 з виконання вимоги №Ф-1038У від 20.02.2013 УПФУ про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 2255,85 грн. на користь ГУ ПФУ в Харківській області. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї зазначеною вимогою.

Відповідно до вимог ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В поданні головний державний виконавець Ковтун А.М. просила розглянути подання за її відсутності, за наявними матеріалами.

Дослідивши подання та матеріали подані на його обґрунтування, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з ксерокопії постанови головного державного виконавця Ковтун А.М. про відкриття виконавчого провадження ВП №66700375 від 06.09.2021, на примусовому виконанні у Лозівському відділі державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги №Ф-1038У, виданої 20.02.2013 Лозівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь борг зі сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 2255,85 грн.

Згідно ксерокопії виклику державного виконавця №45988/19.10-86/7 від 09.09.2021, державним виконавцем Ковтун А.М. направлено на адресу боржника ОСОБА_1 виклик до державного виконавця на 10-00 год. «дата нерозбірливо» вересень 2021.

Відомостей щодо вручення божнику даного виклику або його повернення без вручення, матеріали подання не містять.

В ході примусового виконання державним виконавцем були здійснені заходи з розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна (Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Державної прикордонної служби України в Харківській області).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.09.2021 за ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно повідомлення Пенсійного фонду України - ОСОБА_1 на обліку у Пенсійному фонді України не перебуває, пенсію не отримує, джерело отримання доходів відсутнє, інформації про останнє місце роботи не знайдено.

Як вбачається з повідомлення Державної фіскальної служби України джерело отримання доходів відсутнє, інформації про останнє місце роботи боржника не знайдено, відкриті рахунки у банківських установах не виявлено.

Відповідно до витягів від 06.09.2021, 23.10.2021 з бази даних Міністерства внутрішніх справ Украйни рухоме майно за боржником - ОСОБА_1 не зареєстровано.

Згідно повідомлення Головного управління Державного міграційної служби України в Харківській області від 23.10.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документувалась паспортом громадянки України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 05.09.2014 року термін дії до 05.09.2024 року органом 8089.

Згідно відповіді Головного центу обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.10.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинає державного кордон України з 2017 по 2019 роки, останнє перетинання державного кордону відбулося ще 22.11.2019 (в`їзд).

Тобто відомостей щодо перетинання ОСОБА_1 державного кордону України з моменту відкриття виконавчого провадження (ВП №6670037) від 06.09.2021, у якому остання є боржником, по теперішній час, матеріали подання не містять.

Як вбачається з актів державного виконавця від 15.09.2021 і 12.10.2021, для перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами яких, як зазначено державним виконавцем Ковтун А.М. «боржника вдома не було, зі слів сусідів остання перебуває на випадкових заробітках». Однак, на підтвердження викладеного, вказані акти не містять прізвищ вказаних сусідів та їх підписів.

До теперішнього часу боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконано, боржник має невиконані зобов`язання на території України та ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, що і було зроблено державним виконавцем.

Разом з тим, статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1,3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому проваджені.

Обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява №34383/03), Європейський суд визначив, що тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: ґрунтуватися на національному законі; переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції; відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v.Croatia), скарга №66485/01; рішення Європейського Суду від 11 травня 2021 року за справою «Стецов проти України», скарга №5170/15).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково-обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див.рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v.Italy), скарга №32190/96, §96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v.Hungary), скарга №41463/02, §35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §121).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, які стосуються співмірності обмежувального заходу (див.з необхідним змінами рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. у справі «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v.Belgium), Series A, №43, §60)...».

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Доказів ухилення від виконання зобов`язань суду не надано.

Посилання у поданні лише на перелік дій, які здійснив головний державний виконавець, пов`язаних з виконанням Вимоги про сплату недоїмки від 01.02.2013 про стягнення боргу, не є підставою для обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, оскільки законом не передбачені юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду за наявності лише факту невиконання зобов`язання.

Державний виконавець в поданні не зазначив як тимчасовий виїзд за межі України з вилученням закордонного паспорту гарантує повернення боргу і, яким чином цей борг може бути повернуто при застосуванні такого обмеження.

За таких обставин суд дійшов висновку про залишення без задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням закордонного паспорту.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.19,33 Конституції України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Харків) Ковтун А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , з вилученням закордонного паспорту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, але не пізніше закінчення строку карантину. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО