Дата документу 02.11.2021 Справа № 334/4217/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/4217/20 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
№ 22-ц/807/3575/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухар С.В.

Бєлки В.Ю.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, приватний виконавець Хохлов Кирило Костянтинович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Кредобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., приватний виконавець Хохлов К.К., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначав, що 23.06.2020 року приватним виконавцем Хохловим К.К. відкрито виконавче провадження № 62401020 з примусового виконання виконавчого напису № 1309, вчиненого 22.05.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., про звернення стягнення на рухоме майно що належить ОСОБА_1 на користь АТ «КРЕДОБАНК», а саме автотранспортний засіб Nissan X-Trail, 2016 року, держ.№ НОМЕР_1 . За рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.09.2019 року по 20.05.2020 року включно, в розмірі 618771,07 грн., яка складається з:

555768, 83 грн. неповернута сума кредиту;

36624, 58 грн. прострочені відсотки;

24577, 86 грн. заборгованість по пені за період з 20.05.2019 по 20.05.2020 включно.

Проте вважає виконавчий напис № 1309 від 22.05.2020 року вчинений приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. в порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та всупереч фактичним обставинам справи.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1309 вчинений 20.05.2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на рухоме майно що належить ОСОБА_1 а саме, автотранспортний засіб Nissan X-Trail, 2016 року, держ.№ НОМЕР_1 на користь АТ «КРЕДОБАНК», для задоволення фінансових вимог у розмірі 618771,07 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.05.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., зареєстрований в реєстрі за № 1309, про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспортний засіб Nissan X-Trail, 2016 року, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , на користь АТ «Кредобанк», для задоволення фінансових вимог у розмірі 618771,07 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ «Кредобанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

На апеляційний розгляд справи представник апелянта не з`явився, просив про відкладення розгляду справи тому що він хворіє.

Судова колегія відхилила клопотання апелянта про відкладення розгляду справи заявлене з тих підстав, що представник банку хворіє.

Судова колегія враховує, що у відповідності до ст. 43 ЦПК України участь в судовому засіданні є не обов`язком, а правом особи, яка бере участь у справі.

Суд не вбачив підстав для відкладення розгляду справи в порядку ст. 372 ЦПК України, оскільки згідно даної норми процесуального права судове засідання відкладається в разі неявки в судове засідання за клопотанням особи, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

З поданої заяви про відкладення розгляду справи не вбачається неможливість участі представника відповідача у справі, позаяк апелянт є юридичною особою, жодних відомостей про те, що юридична особа не може направити до апеляційного суду іншу компетентну особу крім визначеного ним представника - не надано.

Таким чином апелянт реалізував надане йому ст. 43 ЦПК України право брати участь в судовому засіданні на власний розсуд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.12.2016 року між сторонами укладено кредитний договір №5770/2016, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 719939,25 грн. на купівлю автомобіля марки Nissan X-Trail, 2016 року випуску.

Відповідно до договору застави від 26.012017 року, зареєстрованого в реєстрі за №534, автомобіль марки Nissan X-Trail, 2016 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є предметом застави по кредитному договору від 16.12.2016 року №5770/2016, укладеним між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1

17 березня 2020 року АТ «Кредобанк» надіслало ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, із змісту якої вбачається, що станом на 17.03.2020 року загальна сума заборгованості по кредитному договору складала 588304,88 грн., з яких: 555768,63 грн. - неповернута сума кредиту; 14807,71 грн. - прострочені проценти; 5889,00 грн. - нараховані проценти; 11839,54 грн. нарахована пеня.

Також у вказаній вимозі зазначено, що у випадку непогашення вищезазначеної заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання вимоги але не пізніше 35 днів з моменту її надсилання, банк має намір звернути стягнення на предмет застави.

20.05.2020 року АТ «Кредобанк» звернулось до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспорт Nissan X-Trail, 2016 року, держ.№ НОМЕР_1 .

22 травня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1309, про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспорт Nissan X-Trail, 2016 року, держ.№ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та на підставі Договору застави, посвідченого 26.01.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячуком О.А. за реєстровим № 534, переданий в заставу ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанку» за період з 01 вересня 2019 року по 20 травня 2020 року, у тому числі:

555768,63 грн. - неповернута сума кредиту станом на 20.05.2020;

36624,58 грн. - прострочені проценти станом на 20.05.2020;

24577,86 грн. - заборгованість по пені за період з 20.05.2019 по 20.05.2020 включно;

1800 грн. - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису.

Загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 618771,07 грн. (а.с.8).

Приватним виконавцем Хохловим К.К. постановою від 23.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62401020 з примусового виконання виконавчого напису № 1309, виданого 22.05.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк К.М., про звернення стягнення на рухоме майно автотранспорт Nissan X-Trail, 2016 року, держ.№ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , за рахунок яких задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період часу з 01.09.2019 по 20.05.2020 в розмірі 618771,07 грн. Листом від 23.06.2020 копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наступних положень закону.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат`нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом України «Про нотаріат`та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку`у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цьогоЗакону.

Згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першоїстатті 88 Закону України «Про нотаріат`нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років,а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84 цс 19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Тож зазначені положення закону свідчать про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як правильно зазначив суд першої інстанції, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду № 6-887цс-17 від 05.07.2017 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі№ 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс 18); від 23 червня 2020 рокуу справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706 цс19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св19).

З посиланням на зазначене чинне законодавство, суд першої інстанції проаналізував вимоги та заперечення сторін та фактині обставини справи.

Так, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що належні та допустимі докази фактичного повідомлення позивача, як заставодавця, для надання йому можливість усунути порушення, відсутні.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що докази відправлення вимоги рекомендованим повідомленням не є належним доказом повідомлення ОСОБА_1 про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, так як у ньому не міститься підпису отримувача.

Відтак суд перешої інстанції зробив переконливий висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно суд першої виходив з того, що надані приватному нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Зокрема, у вимозі вказана заборгованість позивача станом на 17.03.2020 в розмірі 588304,88 грн., з яких: 555768,63 грн. - неповернута сума кредиту; 14807,71 грн. - прострочені проценти; 5889,00 грн. - нараховані проценти; 11839,54 грн. нарахована пеня; у заяві про вчинення виконавчого напису - борг позичальника за кредитним договором за період з 01.09.2019 по 20.05.2020 зазначено у розмірі 616971,07 грн.

За змістом пункту 4.9. кредитного договору Банк у випадках, передбачених п. 2.10 цього Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Згідно з п. 4.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.9 цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, протягом 30 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення.

Відповідно до п. 5.2. договору застави заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем обов`язків, встановлених цим договором.

Згідно положень пункту 5.3 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється у судовому порядку; у позасудовому порядку; на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, направивши 17.03.2020 року досудову вимогу, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання, який настав 21.04.2020 року.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції констатував, що нарахування банком процентів та інших платежів після настання встановленого ним строку виконання основного зобов`язання є необґрунтованим і суперечить закону.

Враховуючи зазначені обґрунтування, суд першої інстанції виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

До того ж судова колегія враховує, що кредитор( відповідач) не позбавлений права звернути стягнення на заставне майно в судовому порядку.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка