СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/15707/21

пр. № 2/759/5563/21

18 жовтня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, в особі судді Сенька М.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних із простроченого грошового зобов"язання за позикою у розмірі 14361 грн. 05 коп. та інфляційні втрати із простроченого грошового зобов"язання у розмірі 56348 грн. 14 коп..

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 09.08.2021р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не надіслала, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 23.01.2019 у справі №759/11132/16 було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.07.2018 яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 793509 грн 05 коп., з яких 647130 грн 91 коп. сума основного боргу, 121896 грн 09 коп. проценти за користування грошовими коштами; 24482 грн 05 коп. 3% річних та 3849 грн 32 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, а всього 797358 грн 37 коп.

Постановою Верховного суду від 29.01.2020 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, якою постанову Київського апеляційного суду від 23.01.2019 в частині процентів за договором позики та 3% річних від простроченої суми скасовано та справу в цій частині передано на новий апеляційний розгляд.

10.03.2020 постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2019 в частині задоволення позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами за договорами позики на загальну суму 17508 грн 58 коп., процентів за користування грошовими коштами за договорами позики у сумі 45011 грн 89 коп., 3% річних та інфляційних втрат за простроченим грошовим зобов`язанням за несплаченими процентами за договором позики від 14.10.2015 у сумі 52351 грн 00 коп.; за договором позики від 20.12.2015 у сумі 17313 грн 00 коп. та за договором позики від 28.03.2016 у сумі 4943 грн 00 коп. скасувати і ухвалити нове яким відмовити у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_1 ; рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2019 в частині стягнення 3% річних у сумі 45011 грн 89 коп. та інфляційних втрат у сумі 7141 грн 58 коп. змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних із простроченого грошового зобов`язання за позикою за період із 19.04.2017 по 04.04.2019 у розмірі 38083 грн 16 коп. та інфляційні втрати за період із 19.04.2017 по 01.05.2017 у розмірі 8412 грн 69 коп. та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2019 в частині стягнення судового збору змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; судовий збір у розмірі 464 грн 84 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2020 у справі №759/2282/20, яке було залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 12.04.2021, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних із простроченого грошового зобов`язання із сплати суми основного боргу за договорами позики за період з 04.04.2019 по 24.02.2020 у розмірі 17340 грн. 00 коп., інфляційні витрати із простроченого грошового зобов`язання із сплати суми основного боргу за договорами позики за період з 01.05.2017 по 31.12.2019 у розмірі 153978 грн 00 коп., а загалом 171318 грн. 00 коп.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних на суму простроченої основної суми боргу у розмірі 647130 грн 91 коп. за період з 19.11.2020 по 16.08.2021 (647130,91/100%*3%/365 (днів у році) *270 (усього прострочених днів) = 14361 грн 05 коп., а також інфляційні втрати за період з 01.11.2020 по 01.07.2021 складає 56348 грн 14 коп.

На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних у сумі 14361 грн 05 коп. та сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 56348 грн 14 коп., оскільки основні зобов`язання відповідаечм не виконуються, що є підставою для стягнення зазначених грошових коштів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 229, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14361 грн 05 коп. на погашення 3% річних за період з 19.11.2020 по 16.08.2021, 56348 грн. 14 коп. інфляційні витрати за період з 01.11.2020 по 01.07.2021 та 908 грн. 00 коп. судового збору, а всього стягнути 71617 (сімдесять одна тисяча шістсот сімнадцять) грн 19 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Суддя М.Ф. Сенько