Справа № 234/8339/20
Провадження № 2/234/941/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у період часу з 10.05.2011 року по 30.06.2019 року у розмірі 249900,95 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що під час спільного життя з відповідачем ОСОБА_4 у них народилися доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.02.2009 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів прибутків щомісячно, починаючи з 29.12.2008 року і до повноліття дітей. Боржник ОСОБА_4 був своєчасно та належним чином повідомлений державним виконавцем про строки, порядок і розмір аліментів, які він повинен сплачувати на користь позивачки згідно рішення суду, проте, незважаючи на вимоги чинного законодавства України та рішення суду відповідач, який є молодим працездатним чоловіком, у період часу, зокрема, з травня 2011 року і по червень 2019 року аліменти на користь позивачки не сплачував, або сплачував не у повному обсязі, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість по аліментам, яка, станом на 30.06.2019 року складала 17832,37 грн..

Крім того, позивачка зазначила, що до 08.07.2017 року будь-яких обмежень щодо максимального розміру пені від суми несплачених аліментів чинне законодавство України не передбачало, тому розмір пені від суми несплачених аліментів з травня 2011 року по червень 2017 року повинно обчислюватися без обмежень, в порядку визначеному приписами статті 196 СК України (в редакції, що діяла до 08.07.2017 року) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

З липня 2017 року по червень 2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, в редакції яка діє з 08.07.2017 року і по теперішній час, неустойка (пеня) обчислюється у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому позивачка зауважила, що оскільки зобов`язання ОСОБА_4 виплачувати аліменти на її користь за рішенням суду повинно виконуватися відповідачем щомісячно, тому розмір заборгованості, який має обмежувальний характер згідно приписів ст. 196 СК України, при визначенні розміру пені від суми несплачених аліментів, має визначатись щомісячно у розмірі станом на перший день місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти (тобто у розмірі на момент виникнення цієї місячної заборгованості). І за цим правилом обраховується обмеження розміру пені за кожним простроченим місячним платежем (щомісячні розміри обмеження пені).

Загальний розмір обмеження розміру пені (100 відсотків заборгованості як обмежувальний фактор згідно ч.1 ст.196 СК України) становить суму щомісячних розмірів обмежень пені, обрахованої за кожним простроченим місячним (періодичним) платежем за весь період нарахування.

Розмір помісячної заборгованості по аліментам, що має обмежувальний характер згідно приписів статті 196 СК України у діючій редакції з 08.07,2017 року (тобто у розмірі на момент виникнення цієї заборгованості) визначений у розрахунку державного виконавця міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківської області станом на 01.03.2018 року та у розрахунку державного виконавця Краматорського міського відділу ДВС станом на 30.06.2019 року.

Також, відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 року), максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувану.

І оскільки, згідно листа Краматорського міського відділу ДВС за вих.№15.13-10870/47063 від 16.07.2019 року, постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_4 не виносились, то розмір пені від суми несплачених відповідачем з травня 2011 року по червень 2019 року аліментів на користь позивачки (з урахуванням максимального розміру пені у період з липня 2017 року по червень 2019 року), станом на 30.06.2019 року, фактично становить 249900,95 грн..

Позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Кіреєв В.В. просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Також звернув увагу суду, що в пункті 4.1 Договору про надання правової допомоги (правових послуг) №24/11/20 від 24.11.2020 року, укладеного між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК ТА ПАРТНЕРИ», зазначено, що правова допомога оплачується у розмірі і в порядку, встановленому в додатковій угоді до даного Договору. Однак до матеріалів справи така Додаткова угода долучена не була, що є підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_4 , у разі відмови або часткового задоволення судом позовних вимог ОСОБА_3 ..

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Мосейчук А.М. просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити з огляду на їх необґрунтованість, оскільки відповідно до змісту ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини платника аліментів, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Однак Довідкою №17.13-62052/11 від 26.06.2020 року, яка видана Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, підтверджується, що заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_4 відсутня. Отже, станом на дату відкриття провадження по справі у відповідача ОСОБА_4 був відсутній борг зі сплати аліментів, а посилання позивачки на існування боргу станом на 30.06.2019 року у розмірі 17832, 37 грн. є недоречним, так як борг було погашено до звернення позивачки із даним позовом до суду. Крім того, відсутня вина відповідача у затримці виплати аліментів, так як весь час він працював офіційно, має належним чином оформлену трудову книжку, ніколи не приховував власний дохід, не мав додаткових виплат чи інших джерел доходу. Відрахування аліментів здійснювалися з його заробітної плати відповідними підприємствами, установами та організаціями на підставі фактично нарахованої заробітної плати. Деякі затримки в розрахунках були пов`язані з переведенням ОСОБА_4 на інші посади, або до іншої компанії, і не з вини відповідача, а через бюрократичні процедури при переведенні. З квітня 2019 року до 31.03.2020 року, будучи тимчасово безробітнім, відповідач перебував на облік у Харківському міському центрі зайнятості, і тоді затримка в розрахунку та сплаті аліментів була пов`язана з відсутністю виконавчого листа, який прийшов на адресу Харківського міського центру зайнятості лише у липні 2019 року із затримкою в 3 місяці.

А отже, нарахування пені позивачкою у розмірі 249900,95 грн. є явно неспіврозмірною величиною, так як випадки заборгованості, коли вони траплялися, не були наслідком протиправної поведінки відповідача, а на дату подання позовної заяви у відповідача була відсутня будь-яка заборгованість. Відповідач, зі свого боку ніколи не переховувався від органів Державної виконавчої служби, свій обов`язок по утриманню дітей виконував по мірі своїх можливостей, незважаючи на інколи низький рівень заробітної плати та сімейний стан. Він 03.02.2012 року повторно уклав шлюб, від якого народилося двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також потребують матеріального забезпечення, а тому покладення безпідставно нарахованої пені на відповідача матиме вкрай негативні наслідки для нього щодо утримання та можливості забезпечити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 грошовими коштами.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.02.2009 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів прибутків щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2008 року і до повноліття дітей.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області Луценко А.О. від 23.04.2018 року, борг ОСОБА_4 зі сплати аліментів за період з 10.05.2011 року по 18.04.2018 року, станом на 18.04.2018 року становить 26283,01 грн..

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Василенка В.О., борг ОСОБА_4 зі сплати аліментів за період з 19.04.2018 року по 30.06.2019 року, станом на 30.06.2019 року становить 17832,37 грн..

Також, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 20.09.2019 року видно, що до реєстру на той час були включені відомості про боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в категорії справ стягнення аліментів.

У відповіді №14.13-3580 від 02.10.2019 року державний виконавець Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області Василенко В.О. повідомив ОСОБА_4 , що станом на 01.10.2019 року по виконавчому провадженню №27257566 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу заборгованість по аліментам відсутня.

Копією квитанції №23006948 від 02.10.2019 року підтверджується, що ОСОБА_4 до Краматорського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області була перерахована грошова сума у розмірі 20484,90 грн., на оплату аліментів за виконавчим провадженням №27257566.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Частинами 1,2 ст. 196 СК України, в редакції яка діяла до 08.07.2017 року, було передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж), на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помноження та один відсоток. (за формулою: заборгованість за місяць помноженою на кількість днів прострочення та помноженою на 1 %.).

Аналогічно обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18).

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів розраховується за період визначений позивачкою з 10.05.2011 року по 30.06.2019 року, наступним чином:

за травень 2011 року 2663,12 грн. (389,40 грн. х 639 х 1% + 115,03 х 152 х 1%);

за червень 2011 року 6222,64 грн. (529,97 грн. х 762 х 1% + 431,00 грн. х 30 х 1% + 214,69 грн. х 211 х 1% + 169,70 грн. х 944 х 1%);

за липень 2011 року 3041,81 грн. (158,51 х 1919 х 1%);

за серпень 2011 року 2642,45 грн. (139,00 грн. х 1888 х 1% + 62,53 грн. х 29 х 1%);

за вересень 2011 року 2252,95 грн. (119,33 грн. х 1888 х 1%);

за жовтень 2011 року 2459,97 грн. (132,47 грн. х 1857 х 1%);

за листопад 2011 року 3066,07 грн. (167,82 грн. х 1827 х 1%);

за грудень 2011 року 5224,74 грн. (290,91 грн. х 1796 х 1%);

за січень 2012 року 5879,95 грн. (331,41 грн. х 1765 х 1% + 101,87 грн. х 30 х 1%);

за лютий 2012 року 4588,19 грн. (259,66 х 1767 х 1%);

за березень 2012 року 4040,89 грн. (232,77 грн. х 1736 х 1%);

за квітень 2012 року 2001,82 грн. (117,34 х 1706 х 1%);

за травень 2012 року 7124,69 грн. (422,99 грн. х 1675 х 1% + 132,03 грн. х 30 х 1%);

за червень 2012 року 3690,38 грн. (220,19 грн. х 1676 х 1%);

за липень 2012 року 3701,09 грн. (224,99 грн. х 1645 х 1%);

за серпень 2012 року 3911,53 грн. (242,35 грн. х 1614 х 1%);

за вересень 2012 року 3176,26 грн. (200,41 грн. х 1584 х 1%);

за жовтень 2012 року 3310,77 грн. (209,41 грн. х 1581 х 1%);

за листопад 2021 року 3606,35 грн. (229,54 х 1551 х 1% + 153,92 х 30 х 1%);

за грудень 2012 року 3895,18 грн. (251,14 грн. х 1551 х 1%);

за січень 2013 року 3935,89 грн. (258,94 грн. х 1520 х 1%);

за лютий 2013 року 3507,65 грн. (234,36 грн. х 1492 х 1% + 36,81 грн. х 29 х 1%);

за квітень 2013 року 4031,05 грн. (275,91 грн. х 1461 х 1%);

за травень 2013 року 3351,35 грн. (234,36 грн. х 1430 х 1%);

за червень 2013 року 3281,04 грн. (234,36 грн. х 1400 х 1%);

за липень 2013 року 1751,37 грн. (127,93 грн. х 1369 х 1%);

за жовтень 2013 року 21,33 грн. (1,67 грн. х 1277 х 1%);

за листопад 2013 року 1272,84 грн. (97,86 грн. х 1247 х 1% + 19,10 грн. х 275 х 1%);

за грудень 2013 року 1936,62 грн. (129,80 х 1492 х 1%);

за січень 2014 року 1652,24 грн. (113,09 грн. х 1461 х 1%);

за лютий 2014 року 1860,03 грн. (129,80 грн. х 1433 х 1%);

за березень 2014 року 1436,91 грн. (102,49 грн. х 1402 х 1%);

за травень 2014 року 1374,39 грн. (102,49 грн. х 1341 х 1%);

за червень 2014 року 1343,64 грн. (102,49 грн. х 1311 х 1%);

за липень 2014 року 1137,02 грн. (88,83 грн. х 1280 х 1%);

за серпень 2014 року 1109,49 грн. (88,83 грн. х 1249 х 1%);

за вересень 2014 року 1235,21 грн. (101,33 х 1219 х 1%);

за жовтень 2014 року 1203,80 грн. (101,33 х 1188 х 1%);

за листопад 2014 року 1173,40 грн. (101,33 грн. х 1158 х 1%);

за грудень 2014 року 1215,89 грн. (101,27 грн. х 1127 х 1% + 62,67 грн. х 119х1%);

за січень 2015 року 1231,16 грн. (101,33 грн. х 1215 х1%);

за лютий 2015 року 101,33 грн. (101,33 грн. х 1188 х 1%);

за березень 2015 року 1172,39 грн. (101,33 грн. х 1157 х 1%);

за квітень 2015 року 1182,34 грн. (104,91 грн. х 1127 х 1%);

за травень 2015 року 1110,58 грн. (101,33 грн. х 1096 х 1%);

за червень 2015 року 1080,18 грн. (101,33 х 1066 х 1%);

за липень 2015 року 910,08 грн. (87,93 грн. х 1035 х 1%);

за серпень 2015 року 882,82 грн. (87,93 грн. х 1004 х 1%);

за вересень 2015 року 1,46 грн. (0,15 грн. х 974 х 1%);

за жовтень 2015 року 8232,89 грн. (873,00 х 943 х 1%);

за листопад 2015 року 8212,12 грн. (873,00 грн. х 913 х 1% + 833,21 грн. х 29 х 1%);

за грудень 2015 року 7963,52 грн. (873,00 х 912 х 1% + 5,85 грн. х 30 х 1%);

за січень 2016 року 9101,30 грн. (997,95 грн. х 912 х 1%);

за лютий 2016 року 7768,52 грн. (873,00 грн. х 883 х 1% + 176,44 грн. х 30 х1%);

за березень 2016 року 8174,37 грн. (925,75 грн. х 883 х 1%);

за квітень 2016 року 10301,05 грн. (1187,29 грн. х 853 х 1% + 598,17 грн. х 29 х 1%);

за травень 2016 року 7826,47 грн. (918,60 грн. х 852 х 1%);

за червень 2016 року 7829,00 грн. (925,75 грн. х 822 х 1% + 733,11 грн. х 30 х 1%);

за липень 2016 року 7609,67 грн. (925,75 грн. х 822 х 1%);

за серпень 2016 року 8018,42 грн. (979,42 грн. х 791 х 1% + 935,19 грн. х 29 х 1%);

за вересень 2016 року 7362,43 грн. (918,60 грн. х 791 х 1% + 321,00 грн. х 30х1%);

за жовтень 2016 року 7747,21 грн. (979,42 грн. х 791 х 1%),

за червень 2017 року 363,44 грн. (66,20 грн. х 549 х 1%);

за липень 2017 року 8756,60 грн. (1616,49 грн. х 518 х 1% + 1277,28 грн. х 30 х 1%);

за серпень 2017 року 9643,70 грн. (1777,00 грн. х 518 х 1% + 1625,34 грн. х 27 х 1%);

за вересень 2017 року 9447,42 грн. (1777,00 грн. х 516 х 1% + 927,00 х 30 х 1%);

за жовтень 2017 року 9537,81 грн. (1777,00 грн. х 516 х 1% + 409,43 грн. х 90 х 1%);

за листопад 2017 року 10253,29 грн. (1777,00 грн. х 577 х 1%);

за грудень 2017 року 10155,60 грн. (1860,00 грн. х 546 х 1%);

за січень 2018 року 9579,00 грн. (1860,00 грн. х 515 х 1%);

за квітень 2018 року 4755,18 грн. (1116,24 грн. х 426 х 1%);

за травень 2018 року 11320,03 грн. (3372,16 х 395 х 1%);

за травень 2019 року 1005,50 грн. (3351,66 грн. х 30 х 1%), а всього: 312968,89 грн..

Тобто сума пені розрахована судом за період визначений позивачкою з 11.05.2011 року до 30.06.2019 року становить 312968,89 грн., що перевищує суму визначену позивачкою до стягнення 249900,95 грн..

За приписами до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, на платника аліментів не можна покладати передбачену ч.1 ст. 196 СК України відповідальність, якщо заборгованість виникла з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини (несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів).

Відповідач на обґрунтування на своєї позиції, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, надав суду копію трудової книжки, накази про його прийом та звільнення з роботи за період з 2015 року по 2020 рік, довідки про отримані доходи та сплату аліментів за період з травня 2011 року по серпень 2020 року, однак належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від нього причин, як то несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильний перерахунок аліментів, останній суду не надав.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2019 року у справі № 752/10763/14-ц (провадження № 61-46628св18).

Разом з тим, з огляду на зміни, які були внесені до частини 1 ст. 196 СК України 17.05.2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і те, що пеня по аліментам, яку просить стягнути позивачка виникла з 2011 року, а борг по аліментам відповідачем був повністю сплачений у 2019 році, тобто до звернення із даним позовом до суду, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 196 СК України для зменшення розміру неустойки, яка виникла до 08.07.2017 року і з урахуванням нової редакції ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості по аліментам на дату, яку просила позивачка, а саме 30.06.2019 року, яка складає 17832,37 грн..

Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень п.1 ч.2, ч.4-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Встановлено, що між відповідачем ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК та ПАРТНЕРИ» 24.11.2020 року укладено Договір про надання допомоги (правових послуг) №24/11/20. Представництво інтересів відповідача ОСОБА_4 у даній справі здійснювалося адвокатом Мосейчуко А.М. згідно ордера про надання правничої (правової) допомоги виданого адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК та ПАРТНЕРИ» від 02.12.2020 року.

01.12.2020 року відповідач ОСОБА_4 сплатив за договором №24/11/20 від 24.11.2020 року адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК та ПАРТНЕРИ» 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією №29712120 від 01.121.2020 року.

15.02.2021 року адвокатським бюро «МОСЕЙЧУК та ПАРТНЕРИ» складено Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правової допомоги №24/11/20 від 24.11.2020 року із зазначенням виконаних робіт та їх вартості 10000,00 грн..

Враховуючи, що відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з огляду на надання представником відповідача суду копії Договору про надання допомоги (правових послуг) №24/11/20, копії квитанції про сплату наданих юридичних послуг та Акту виконаних робіт, відповідно до якого розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, то суд приходить до висновку, що з позивачки ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на правову допомогу (пропорційно розміру позовних вимог у яких було відмовлено) у сумі 9286,42 грн..

Також суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн, оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при пред`явленні цього позову до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_3 ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 10.05.2011 року по 30.06.2019 року включно у розмірі 17832 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9286 (дев`ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 42 копійки.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.09.2021 року.

Суддя Краматорського міського суду В. О. Заборський