ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/479/21 Справа № 187/1063/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
23 листопада 2021 року м. Дніпро
колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Демченко Е.Л.
суддів Деркач Н.М., Ткаченко І.Ю.
при секретарі Кругман А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживачів, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитом, визнання кредитного договору та договору іпотеки виконаними та припиненими, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и л а:
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк про захист прав споживачів, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитом, визнання кредитного договору та договору іпотеки виконаними та припиненими, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним збільшення ПАТ КБ ПриватБанк відсоткової ставки за користування кредитом по кредитному договору №DZE0GA00000032 від 04 квітня 2007 року з 30 листопада 2008 року до 13,08% та з 05 серпня 2010 року до 12.58% річних. Зобов`язано АТ КБ ПриватБанк здійснити перерахунок сплачених відсотків за період з 30 листопада 2008 за початковою відсотковою ставкою в розмірі 11,04% річних на залишок заборгованості. Визнано припиненим іпотечний договір №DZE0GA00000032 від 04 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ ПриватБанк, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання. Знято заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: будинок АДРЕСА_1 , й виключено з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про обтяження цього майна. Повернуто ОСОБА_1 оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що належить позичальнику/іпотекодавцю ОСОБА_1 , а саме, на будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Стягнуто з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ КБ ПриватБанк на користь держави судовий збір у розмірі 3 307,20 грн.
27 вересня 2021 року позивач звернувся до апеляційного суду з заявою про винесення додаткового рішення по зазначеній справі.
У заяві просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на проведення судово-економічної бухгалтерської експертизи про справі у розмірі 19 344 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.
Необхідності у виклику сторін та інших учасників справи не вбачається, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у порядку ч.13 ст.7, ст.270 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши та обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають до задоволення в частині судових витрат на проведення судово-економічної бухгалтерської експертизи по справі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).
Згідно із ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі була проведена судово-економічна бухгалтерська експертиза. Витрати на проведення якої були понесені позивачем.
Під час прийняття 04 листопада 2020 року постанови Дніпровським апеляційним судом не були стягнуті витрати пов`язані з проведенням експертизи, а тому заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрати на проведення судово-економічної бухгалтерської експертизи про справі у розмірі 19 344 грн. підлягає до задоволення.
Виходячи зі змісту ст.141 ЦПК України, судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за результатами розгляду справи по суті, а саме: задоволення позову (повністю, частково); відмови у позові.
Відповідно до частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до пунктів 4,6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
За правилами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Матеріали справи свідчать, що постанова по суті справи судом апеляційної інстанції була ухвалена 04 листопада 2020 року.
27 вересня 2021 року адвокатом Пилипчуком С.В. було подано заяву про розподіл судових витрат, тобто майже через рік після ухвалення рішення, тобто з пропуском строку, встановленого ст.141 ЦПК України.
За таких обставин, пропущено строк для подання доказів понесених витрат. При цьому в своїй заяві від 27 вересня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пилипчук С.В. не просить поновити пропущений процесуальний строк.
З огляду на вищевикладене, заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 35 000 грн необхідно залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст.126,133,137,141,270 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Доповнити постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року абзацом наступного змісту:
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з проведенням судово-економічної бухгалтерської експертизи, в розмірі 19 344 грн.".
В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий: Демченко Е.Л.
Судді: Деркач Н.М.
Ткаченко І.Ю.