ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8236/21 Справа № 179/185/21 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа Головну управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є онукою ОСОБА_2 , 1915 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померла ОСОБА_2 працювала в колгоспі «Аврора» Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, з якого пішла на пенсію за віком.Після реорганізації колгоспу «Аврора», відбулося розпаювання земель. ОСОБА_2 отримала свій земельний пай як працівник колгоспу, але сертифікат на земельну частку невідомо чи видавався, оскільки в неї він не зберігся. З моменту отримання паю ОСОБА_2 до своєї смерті отримувала плату за його користування у натуральному вигляді. Після смерті бабусі її спадкоємицею була мати позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя вона не змогла оформити спадщину після померлої матері ОСОБА_2 , оскільки хворіла і за станом здоров`я не ходила. ОСОБА_1 оформити спадщину після смерті матері та баби не змогла, оскільки документів на пай не знайшла. У зв`язку з чим звернулася до відділу Держгеокадастру у Магдалинівському районі щодо надання інформації стосовно внесення до списків отримання сертифікату на земельну ділянку (пай) ОСОБА_2 за період з 1941 року по 1971 рік. 10 жовтня 2014 року позивачка отримала відповідь на свій запит про те, що державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Аврора», виданий 15 серпня 1994 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю МД № 393. Але надати щодо списку-додатку до державного акту колективної власності на землю колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівської сільської ради громадянці ОСОБА_2 неможливо, оскільки господарством не було надано до архіву список-додаток до наведеного акту. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку після померлої бабусі ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом, а, відповідно до уточненої позовної заяви від 07.04.2021 року визнати право власності на земельну частку (пай).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року по справі №179/185/21 за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року Магдалинівська селищна рада Магдалинівського району Дніпропетровської області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду від 25 червня 2021 року без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 від 26 жовтня 1963 року, її матір`ю є ОСОБА_3 . (а. с. 12).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 13 грудня 1999 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 01 вересня 2000 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В судовому засіданні представником позивача не надано належних доказів щодо родинних відносин ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

07 квітня 2021 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд визнати та виділити в натурі ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Частина друга статті 23 Земельного Кодексу України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

До матеріалів справи додано відповідь на запит Відділу Держземагенства у Магдалинівському районі Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року, в якому вказано, що надати інформацію щодо внесення до списку-додатку до Державного акту на право колективної власності на землю колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівської сільської Ради народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 не можливо, оскільки господарством не було надано до архіву список додаток до наведеного акту (а. с. 13).

З повідомлення юридичного управління Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20 грудня 2018 року, встановлено, що на запит юридичного управління облдержадміністрації Магдалинівська райдержадміністрації повідомляє, що гр. ОСОБА_2 до переліку громадян, які додані до державного акта КДСП «Аврора» не включена (а. с. 17-18).

Відповідно до роз`яснень у п.п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку ( пай), виділену в натурі (на місцевості).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, серія ДП, Державний акт на право колективної власності на землю видано колгоспу «Аврора» Магдалинівського району Дніпропетровської області Новопетрівською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 42-43).

Вищезазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 р. № 899-IV (далі - Закон № 899-IV).

Відповідно до положень ст. 2 вказаного закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже, зазначений Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Пунктом 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом першим пункту 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, - таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом (Постанова ВС № 323/323/17 від 20.06.2018 провадження № 61-9871св18).

Статтею 5 Закону № 899-IV передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР ( 1540-06 ). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 .

Також, відсутні будь-які відомості про включення ОСОБА_2 до переліку громадян, які додані до Державного акта КДСП «Аврора» .

А тому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 працювала у колгоспі Аврора Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області з якого пішла на пенсію за віком, а в подальшому, після реорганізації колгоспу Аврора отримала свій земельний пай, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 не включена до переліку громадян, які додані до Державного акту на право колективної власності на землю КДСП Аврора.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова