Справа № 331/1119/20
Провадження № 2/331/133/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» листопада 2021 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди. Просить суд стягнути з відповідачів, по 50 000, 00 грн. моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначила, що через помилкову інформацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в листі № 8929 від 10.06.2011р., про те що об`єкт нерухомості належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та внаслідок чого помилкові дії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо реєстрації арешту на весь будинок АДРЕСА_1 був незаконно арештований в рамках кримінальної справи № 2731103, через що вона не могла тривалий час отримати спадкове майно після свого діда ОСОБА_3 ..

Позивач посилається на те, що дізналася про арешт будинку та неможливість видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування 24 листопада 2017р. з інформаційної довідки 105010600 від 24.11.2017р. З цією датою пов`язаний початок її переживань та душевних страждань, обставин, які змінили її звичайний життєвий уклад життя. На підставі рішення від 19.11.2018р. Заводського районного суду м. Запоріжжя державним реєстратором 09.01.2019р. було припинено обтяження - арешт, а 11.01.2019р. внесено запис про реєстрацію за нею права власності на спадковий житловий будинок. Неправомірні та помилкові дії обох відповідачів, які спонукали на тривалі дії щодо отримання свого спадкового майна, змусили її звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2020 року прийнято цивільну справу у своє провадження та справу призначено до слухання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи без фіксації технічними засобами. На задоволенні позову наполягав.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», надіслав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову щодо нього, так як, помилковий арешт було скасовано за життя ОСОБА_3 , на підставі вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011 р. щодо ОСОБА_2 , надати достовірну інформацію щодо листа № 8929 від 10.06.2011р., неможливо через знищення кореспонденції, провина відповідача не доведена.

Відповідач Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, належним чином повідомлений про дату і час судового слухання у справі, однак на засідання не з`явився та відзиву на позов не надав.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, технічним паспортом.

Вказаний будинок ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 (своїй онуці). Що підтверджується заповітом від 01.12.2003р., зареєстрованим в реєстрі за № 2-1405, посвідченим державним нотаріусом першої Запорізької державної нотаріальної контори Гавриленко Н.Ю., в реєстрі за № 2-1405.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Позивач звернулась до першої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 .

Однак 24.11.2017р., при перевірці інформації за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з`ясувалося, що на житловий будинок АДРЕСА_1 накладено арешт, а саме: Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 11326523.

Зареєстровано 24.06.2011 за № 11326523 реєстратором Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 69037, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України 40.

Підстава обтяження: постанова про накладення арешту, б/н по к/с № 2731103, 24.06.2011, СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Вищезазначене підтверджується Інформаційною довідкою 105010600 від 24.11.2017р.

Крім того, Власником житлового будинку АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , а не діда позивача.

В силу ч. 2 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

З`ясувавши причину арешту та яке відношення ОСОБА_2 , має до будинку діда позивача, виявилось наступне.

26.05.2011 р. у відношенні ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа № 2731103 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України.

Для забезпечення цивільних позовів слідчий Решетіло І.О. направив запит до Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (далі за текстом ОП ЗМБТІ) щодо майна ОСОБА_2 .

ОП ЗМБТІ направило лист від 10.06.2011р. вих. номер 8929, підготовленої вик. ОСОБА_5 за підписом Керівника інформаційно-юридичної групи Стадніченко В.Ю., в якому зазначено, що Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_2 ) на підставі Договору дарування номер № 6850 від 25.12.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Пянтковською О.Г.

Інформація у вказаному листі була надана помилково, бо в договорі дарування частини житлового будинку від 25.12.2010 р., посвідченому приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. за реєстровим № 6850, вказано про дарування Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011р. ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, йому було призначено покарання. А також було знято арешт, який було накладено постановою слідчого СВ ЗМУ ГУМВС Украйни в Запорізькій області Решетило І.О. від 23.06.2011р. на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок набрав законної сили 07.10.2011р.

Суд приходить до висновку що навіть «помилковий» арешт було скасовано, але у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту житлового будинку АДРЕСА_1 не знятий, власником значився ОСОБА_2 .

Суд також звертає увагу, що постановою слідчого СВ ЗМУ ГУМВС Украйни в Запорізькій області Решетило І.О. від 23.06.2011р. було накладено арешт на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , а в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт накладено на весь будинок в цілому.

На переконання суду, саме ці обставини і стали підставою відмови у знятті арешту Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №39001952 від 27.12.2017р.

Дніпровське ВП ГУНП в Запорізькій області зверталось до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з відповідним клопотанням в рамках КПК України (в редакції 1960р.) про зняття арешту з усього будинку, але ухвалою суду від 19.01.2018 р. було відмовлено. При цьому в ухвалі суд зазначив, що: «На сьогодні згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер № 11326523) продовжує діяти обтяження у вигляді арешту усього будинку, що на думку суду, є помилкою, допущеною реєстратором під час внесення відомостей до реєстру, оскільки слідчим, а у подальшому судом вирішувалось питання лише щодо арешту Ѕ частини вказаного вище будинку».

Таки чином, підстав для існування обтяження у вигляді арешту житлового будинку АДРЕСА_1 не існувало і взагалі арешт було накладено помилково, про що також додатково зазначено в рішенні Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018р., по справі №332/2617/18 щодо помилковості інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в своєму листі №8929 від 10.06.2011р..

На переконання суду, через викладені обставини порушувалися права спадкоємця, бо позивач не могла прийняти спадщину житловий будинок АДРЕСА_1 після свого померлого діда - ОСОБА_3 .

Наслідком чого стало звернення позивача до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом про зняття арешту та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018р. у справі №332/2617/18, вказаний позов було задоволено.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків в силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України зокрема, є: завдання та моральної шкоди іншій особі.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ст. 386 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Неправильну відповідь щодо належності майна ОСОБА_6 надали працівники Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщеному на сайті Міністерства юстиції України та який перебуває у відкритому доступі.

За ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Що стосується дій працівників ДП «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ, то саме працівники Запорізької філії безпідставно наклали арешт на весь будинок, незважаючи на те, що слідчий накладав арешт на Ѕ частку будинку. Тобто, було вчинено незаконні дії стосовно спадкового майна позивача, яке стало її з моменту прийняття спадщини. Спадщина прийнята в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як позивач проживала із спадкодавцем на момент смерті.

Відповідно до п. 3, п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4:

3. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

9. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічні тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується із доводами позивача, про те що коли остання дізналася про арешт майна ОСОБА_3 , та те, що будинок нібито перебуває у власності невідомої особи ОСОБА_6 , то ОСОБА_1 , зіткнувшись з даним фактом зазнала душевних страждань. Наслідком цих душевних страждань стало тривале з`ясування підстав арешту будинку, звернення в чисельні інстанції які нічим не могли їй допомогти, аж до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018р. по справі №332/2617/18. Дані обставини доводять що дійсно змінився звичайний уклад життя позивача, через що остання вимушена була докладати додаткових зусиль для доведення істинного стану справ, доводити право на майно, яке б я за звичайних обставин оформила б без таких зайвих зусиль.

Щодо доводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у відзиві, суд знаходить їх голослівними, оскільки немає підстав у розумному сумніві того, що слідчий Решитило І.О., виніс постанову від 23.06.2011р., про накладення арешту на Ѕ частину б. 72 по вул. Електричній в м. Запоріжжя, не на підставі листа ТОВ «ЗМБТІ» №8929 від 10.06.2011р., а з якихось уявних міркувань. Скасування арешту з нерухомого майна ОСОБА_3 , за життя останнього, на переконання суду, не відбулось, оскільки за постановою слідчого, арешт було накладено на нерухомість ОСОБА_2 , про що зазначено реєстратором згідно довідки 105010600, але вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2011р. по справі №1-528/2011р., скасовано арешт з майна ОСОБА_6 . Отже - 07.10.2011р., як вважає ТОВ «ЗМБТІ», арешт з власності ОСОБА_3 , не було скасовано. Тільки 09.01.2019р., згідно довідки 152105661, реєстратором на підставі рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2018р. по справі №332/2617/18, арешт з б. АДРЕСА_1 , знятий. В зв`язку з чим, за життя ОСОБА_3 , арешт з його власності не було знято, і саме даний арешт у подальшому з 24.11.2017р., при неможливості видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування, спричинив позивачу душевні страждання.

До твердження ТОВ «ЗМБТІ», на неналежне виконання реєстратором постанови слідчого про накладення арешту, суд ставиться критично, оскільки як слідчий так і працівники ДП «Інформаційний центр» МЮУ, діяли виходячи з неправдивої інформації наданої слідству, працівниками ТОВ «ЗМБТІ» у листі №8929 від 10.06.2011 р.. Першопричиною подальшого незаконного арешту власності ОСОБА_3 , були дії ТОВ «ЗМБТІ». Вже наслідком дій ТОВ «ЗМБТІ», були подальші порушення вчинені ДП «Інформаційний центр» МЮУ. Отже, покладати вину тільки на ДП «Інформаційний центр» МЮУ, ТОВ «ЗМБТІ» у відзиві не мало права, оскільки створило порушення права власності позивача саме воно.

Отже, позивач дійсно дізналася про арешт будинку та неможливість видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування 24.11.2017р. з інформаційної довідки 105010600 від 24.11.2017р. З цією датою пов`язаний початок, її переживань та душевних страждань, обставин, які змінили її звичайний життєвий уклад життя. На підставі рішення від 19.11.2018р. Заводського районного суду м. Запоріжжя державним реєстратором 09.01.2019р. було припинено обтяження арешт, а 11.01.2019р. внесено запис про реєстрацію за мною права власності на спадковий житловий будинок.

Суд погоджується з розрахунком моральної шкоди зазначеним у позовній заяві, а саме:

У 2017 році мінімальна заробітна плата складала 3200грн., у 2018р. 3723 грн., у 2019р. 4173грн.

Листопад 2017р. 3200/30днів х 6днів = 640грн.

Грудень 2017р. 3200грн.

2018 рік 3723 х 12 = 44676грн.

Грудень 2019р. 4173/30днів х 11днів = 1530грн.

Разом =50 046,00грн.,

Однак заявлений розмір моральної шкоди з кожного відповідача, в сумі по 50000,00 грн., є надмірним.

Прийнятним розміром грошового еквіваленту завданої шкоди, відповідно понесеним стражданням позивача, є стягнення з кожного відповідача по 30000,00 грн., моральної шкоди.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в зазначених вище сумах.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають пропорційному стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1 000,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) задану моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) задану моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» () та з Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі по 500 (п`ятсот) гривень з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко