Справа № 331/24/21
Провадження № 2/331/2709/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Чуйко О.С.,

за відсутності осіб, що беруть участь у справі,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває вищезазначена справа на стадії судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони не з`явились у судове засідання.

Позивач повторно не з`явився до суду без повідомлення причин.

Від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача. Також просить вирішити питання про компенсацію здійснених витрат в сумі 12000 гривень, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача та зловживання ним своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст.ст.2, 12 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 23 листопада 2021 року позивач повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином відповідно до вимог ч. 6 ст.128, п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і поштовим конвертом із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою суду. Причину неявки суду позивач не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи суду не подав.

З цих підстав суд приходить до висновку про те, що позивач двічі не з`явився в судові засідання без повідомлення причин, не заявив клопотань про розгляд справи за його відсутності, в порушення передбачених ч. 1 ст. 44 ЦПК України вимог щодо добросовісного здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, не бажає якнайшвидше вирішити спір і шляхом зловживання своїми процесуальними правами перешкоджає розгляду справи, по якій поданий відзив, зі змісту якого випливає, що відповідач заперечує наявність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Крім того, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду. Це підтверджується правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій в ухвалі № 6-24063 ск 15.

В той час вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивачем не вчинено жодних дій щодо забезпечення проведення судового розгляду, зокрема особиста явка до суду, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, залучення до участі у справі представника (адвоката), тощо.

Відповідно до вимог ч.5 ст.223, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з?явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вирішуючи клопотання відповідача про відшкодування судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

В ході розгляду справи відповідачем 23.11.2021 подане клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 12000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 1, п.1. ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За положеннями ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження понесених відповідачем судових витрат про надання правничої професійної допомоги надано: договір про надання правової допомоги від 05.08.2021, розрахунок обсягу і вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правової (правничої) допомоги за договором про надання правової допомоги від 05.08.2021, Акт наданих послуг від 19.11.2021, квитанцію №354911 від 01.11.2021 на суму 12000 грн.

Проаналізувавши наведений у клопотанні детальний опис наданих відповідачу адвокатом послуг, а також подані ним документи на підтвердження здійснення судових витрат, за відсутності заперечень позивача, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідачу роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому з позивача підлягає стягненню сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 12000 гривень, в наслідок необґрунтованих дій позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - залишити без розгляду.

Роз?яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Р.С.Солодовніков