Провадження № 2/369/1727/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що 07.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між нею, ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач), про що 07.10.2014 року складено відповідний актовий запис №2759 та повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 вересня 2016 року.

Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вони не проживають разом з відповідачем вже достатньо довгий час. Їхня донька залишилася проживати разом з нею під повною її опікою. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки надавати відмовляється.

З урахуванням викладеного вище, позивач вважає, що на утримання їхньої неповнолітньої доньки, необхідно стягнути з Відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений обсяг грошових коштів, на її думку, є мінімально необхідним для утримання та виховання їхньої доньки.

Відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. На даний час їй не відомо, де працює відповідач.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстрацій номер платника податків - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстрацій номер платника податків - НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Провадження у справі відкрито 10.11.2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

14 січня 2021 року до суду відповідач ОСОБА_2 направив письмовий відзив, який відповідно обґрунтований тим, що у позовній заяві позивач просить суд стягнути з нього (відповідача) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги ОСОБА_1 він визнає частково. Він не може заперечувати її право на стягнення аліментів з нього, оскільки їхня спільна дитина проживає разом з позивачкою з листопада 2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , а не в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Також відповідач вважає, що суд повинен врахувати його можливості щодо сплати аліментів. Він зареєстрований Фізичною особою підприємцем. Відповідно він має нерегулярний мінливий дохід і мій заробіток буде коливатися і в майбутньому. Тому відповідач вважає, за доцільне стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 чотири тисячі грн.

Також відповідач зазначив, що він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, заперечує щодо наведених обставин та правових підстав позову, вважає їх надуманими та необгрунтованими, оскільки матеріально допомагає позивачу утримувати їхню спільну дитину, щомісячно надаючи кошти не лише в готівковому, а й безготівковому розмірі, який значно перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

12 листопада 2020 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/11667/20 зареєстрований між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Донька залишилась проживати з матір`ю (позивачем).

Він, як батько, несе однакову відповідальність з позивачем за виховання та розвиток дитини, забезпечення її в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Донедавна проводив з донькою весь вільний час, при наявній можливості відводив її до закладу дошкільної освіти № 693 «Волошка» Управління освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, давав благодійні внески на дошкільний заклад, приймав безпосередню участь в упорядкуванні території дитячого садка (відпрацювання території, фарбування тощо).

Твердження позивача про те, що вони не проживають з нею достатньо довгий час, не відповідає дійсності. Насправді, позивач остаточно забрала свої речі з квартири у грудні 2020 року а пішла проживати з донькою окремо у листопаді 2020 року. Весь цей час він регулярно матеріально допомагаю утримувати доньку.

Він не втрачає інтересу до своєї доньки, проте позивач створила конфліктну ситуацію, на телефонні дзвінки не відповідає, перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з дитиною, надати їй придбаний в подарунок велосипед, відтак проводити з нею час.

Позивачем не доведено, що він в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_3 .

Тобто належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, щодо забезпечення якнайкращих інтересів своєї дитини, участі у утриманні доньки ОСОБА_3 в грошовій і (або) натуральній формі, які б могли бути законною підставою для стягнення аліментів, позивачем не надано.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками утримувати дитину, а також враховуючи те, що він проти стягнення аліментів заперечує, не можна зробити висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів.

При цьому, позивач не вжила жодних заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю з відповідачем.

На підставі викладеного, відповідач просив суд позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

04 березня 2021 року представником позивача до суду направлено заперечення на відзив, відповідно до якого вона заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі 4000 грн., а просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засіданні позивачка та її представник не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, до суду направили заяву, у якій підтримали заявлені вимоги про стягнення аліментів саме в розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направив заяву у якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, просив суд, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами у справі 07.10.2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що 07.10.2014 року складено відповідний актовий запис №2759 та повторно видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 вересня 2016 року.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 листопада 2020 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/11667/20 зареєстрований між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано. Донька залишилась проживати з матір`ю (позивачем) ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З пояснень сторін встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають окремо, малолітня донька проживає та перебуває на утриманні ОСОБА_1 .. Батько ОСОБА_2 перераховував кошти на утриманні дочки, але сторони по справі не можуть погодити розмір щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

При вирішенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує вік дитини, їх потребу у засобах гігієни (підгузки, шампуні, мило, тощо), різноманітності харчування, витрати направлені на розвиток, витрати на придбання одягу, витрати на купівлю ліків, витрати на няню, витрати на оздоровлення та фізичного розвитку (басейн, тощо), витрати на бензин.

Дані витрати підтверджені поданими квитанціями, чеками, договорами. Серед вказаних вище квитанцій та чеків, суд не враховує подані позивачем квитанції з ресторанів, оскільки дані витрати не є необхідними щомісячними витратами на дитину, а лише додатковими за умови можливостей та бажань їх батьків.

Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Наразі судом встановлено, що донька сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, гармонійного розвитку та матеріального забезпечення.

Батько дітей є працездатним, однак регулярної участі у вихованні доньки та її ж матеріальному забезпеченні не приймає.

У той же час, відповідач доказів про наявність у ОСОБА_2 доходу, який би свідчив, що він не має можливості в такому розмірі сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надав.

Отже, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що відповідач зможе сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що буде складати необхідний мінімум для забезпечення утримання сина.

Крім того, правилами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зазначений розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на утримання доньки, починаючи з 04 листопада 2020 року і до повноліття останньої, або ж зміни матеріального стану сторін.

Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.155,180,181,182,183 СК України, ст.ст.4,6,23,27,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстрацій номер платника податків - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстрацій номер платника податків - НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстрацій номер платника податків - НОМЕР_2 , у дохід держави: 840 грн. 80 коп. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Т.В. Дубас