Справа № 128/1471/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовною заявою до Вінницької районної державної адміністрації, Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що в період до 01.03.2021 року він працював завідуючим Медвежо - Вушківським сільським клубом та знаходився у трудових відносинах з Вінницькою районною державною адміністрацією. Під час його знаходження у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього не було нараховано, та не було виплачена заробітна плата у розмірі 12922 грн. за січень та лютий місяць 2021 року, а також компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5210,36 грн. Вказує, що 11.01.2021 року, його наказом № 4-к було попереджено про звільнення, у зв`язку з чим 26.02.2021 він був звільнений в зв`язку з реорганізацією установи, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, після звільнення відповідачем не було виплачена вихідна допомога, та не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 46 календарних днів. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1,2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення позивача 26.02.2021 р. відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Відтак позивач просить стягнути з Вінницької РДА заборгованість по заробітній платі 12 922 грн; середній заробіток затримки за 60 робочих дні у розмірі 12 921,60 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5 210,36 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав суду заяву, за якою позов підтримує повністю, вимоги просить задовільнити, слухання справи проводити у його відсутність.

Представник Вінницької РДА в особі Собчук Т.П. справу просить розглянути у її відсутність, позовні вимоги не визнає, в задоволені позову просить відмовити.

Відповідач Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином. Заяв та клопотань не надходило. Відзив у запропонований судом строк не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У період з 28.01.1980 року по 01.03.2021 року ОСОБА_1 працював завідуючим Медвежо - Вушківським сільським клубом та знаходився у трудових відносинах з Вінницькою районною державною адміністрацією, що підтверджується копією трудової книжки номер НОМЕР_1 (а.с.7-9).

Наказом Сектору культури Вінницької РДА від 11.01.2021 року за № 4-к попередженно про звільнення ОСОБА_1 (а.с.12).

Наказом Сектору культури Вінницької РДА від 26.02.2021 року за № 22-к звільнено ОСОБА_1 із займаної посади з 01.03.2021 року у зв`язку із реорганізацією установи п. 1 ст. 40 КЗПП України (а.с.11).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише ні підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ті законами України.

Відповідно до ч.2 статті 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Згідно вимог пункту 5 статті 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на державні культурно-освітні та театрально-видовищні програми (сільські, селищні та міські палаци і будинки культури, клуби, центр; дозвілля, інші клубні заклади та бібліотеки; театри, сільські, селищні, міські бібліотеки, музеї, виставки, палаци і будинки культури, школи естетичного виховання дітей, включаючи заклади та установи комунальної власності, яким надано статус академічних, національних, зоопарки комунальної власності).

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» № 1081 -IX від 15.12.2021 року включено пункт 39 Прикінцевих та Перехідний положень, такого змісту: районні ради здійснюють передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст у власність сільських, селищних, міських територіальних громад установ та закладів, розташованих на їхній території, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного цим Кодексом.

З 01 січня 2021 року видатки на функціонування зазначених установ і закладів плануються та здійснюються з бюджетів таких територіальних громад.

З огляду на викладене, в даному випадку, функціонування Медвеже-Вушківського сільського клубусектору культури Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, в якому працював позивач, здійснюється з бюджету територіальної громади - Агрономічної територіальної громади.

Згідно с. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині до Вінницької районної державної адміністрації слід відмовити, як до неналежного відповідача.

Статтею 116 КЗпП України визначені строки розрахунку при звільненні. Так, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з статтею 117 вказаного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Наведені правові положення статей КЗпП України встановлюють гарантії для звільнених працівників на отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення, спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для таких осіб, а також стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання у частині проведення повного розрахунку із працівником.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме про стягнення з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області заборгованості по заробітній 12 922 грн; середній заробіток затримки за 60 робочих дні у розмірі 12 921,60 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5 210,36 грн. в порядку ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ними судові витрати, в загальній сумі 908,00 грн

Вказаний судовий збір підлягає до стягнення на користь позивача з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1, ст. 2, ст. 4, ст. 10, ст. 12, ст. 17, ст. 24, ст. 81, ст. 84 Цивільно процесуального Кодексу України, ст. ст. 4,16 ЦК України, ст. ст. 83,84,116,117 КЗпП України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов - задоволити частково.

Стягнути з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , заборгованість по заробітній платі 12 922 грн; середній заробіток затримки за 60 робочих дні у розмірі 12 921,60 грн та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 5 210,36 грн.

Стягнути з Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.11.2021.

Суддя І.А. Ганкіна