Провадження № 2/641/1648/2021 Справа № 641/2591/21
16 листопада 2021 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Маньковської О.О., за участю секретаря судових засідань Андросової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 14.02.2020 року у розмірі основного боргу, що становить 201432,96 грн., інфляційне збільшення 4 659,14 грн. та 3% річних, що становить 1 639,06 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 14.02.2020 року укладено договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що відповідач написав розписку про взяття у позивача у борг грошові кошти в розмірі 7200 доларів США строком до 31.12.2020 року. Позика є безвідсотковою. Станом на день подання позовної заяви (09.04.2021 року) офіційний курс НБУ встановлений 100 доларів США =2797, 68 грн. Сума позики на день подання позовної заяви становить 201432,96 грн. На неодноразові вимоги позивача з приводу повернення позики, відповідач не реагував, позика не повернута. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання перед позивачем у відповідача виникли зобов`язання з приводу сплати індексу інфляції та 3% річних. Таким чином, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.
Позивач та його представник до суду не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином, надали сулу заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість розгляду справи в порядку, передбаченому ч.1 ст.280 ЦПК України.
Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247,281 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне.
Так, положеннями ст. 1046 ЦК України визначено, що За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається з оригіналу розписки, складеної 14.02.2020 року, наданої позивачем ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 7200 доларів США, які зобов`язався повернути позикодавцеві в строк до 31.12.2020 року. Позика є безвідсотковою. Грошові кошти ОСОБА_2 отримані в повному обсязі 14.02.2020 року в сумі, визначеній у розписці.
Тож, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з 14.02.2020 року.
На вимоги позивача ОСОБА_1 до моменту звернення із даною позовною заявою до суду, тобто до 09.04.2021 року, й до теперішнього часу грошові кошти не повернуті відповідачем у строк, визначений у розписці від 14.02.2020 року.
Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи, що розписка, надана позивачем, яка складена відповідачем - позичальником містить відомості про суму боргу, строк його повернення, а також підтвердження отриамння позичальником в повному обсязі грошових коштів, тому суд приходить до висновку, що надана суду розписка позивачем позикодавцем є доказом укладення договору позики між сторонами, й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику - відповідачу.
Станом на день подання позовної заяви (09.04.2021 року) офіційний курс НБУ встановлений: 100 доларів США дорівнює 2797,68 грн.
Таким чином, враховуючи, що між позивачем та відповідачем вчинений правочин, згідно якого виникли правовідносини з 14.02.2020 року, пов`язані з укладенням договору позики, на підтвердження якого надана розписка позичальника про отримання грошових коштів, позичальником засвідчено власноручно факт передачі йому грошової суми позикодавцем та строк їх повернення позикодавцеві, а також враховуючи, що грошові кошти не були повернуті у визначений в документі, який виданий боржником кредитору за договором позики (розписці) строк, тому позовна вимога щодо стягнення основного боргу в розмірі 201432,96 грн. підлягає задоволенню.
Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Тож, розрахувавши суму індексу інфляції та 3% річних, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 1639,06 грн. - 3% річних та 4659,14 грн. інфляційних втрат.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Питання про стягнення судових витрат вирішити в порядку ст. 141ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 207, 526, 546, 572, 574, 610, 611, 615, 625, 626, 628, 631, 638, 1048 і 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, 284, 288, 289, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.02.2020 року в розмірі основного боргу, що становить 201432 (двісті одна тисяча чотириста тридцять дві) грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 4659 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 14 коп., 3 % річних в сумі 1639 (одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) грн. 06 коп., а всього 207 731 (двісті сім тисяч сімсот тридцять одна) грн. 16 коп. та суму судового збору в розмірі 2077 (дві тисячі сімдесят сім) грн. 31 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: О. О. Маньковська