РІШЕННЯ
іменем України

Справа № 285/4367/21
провадження у справі № 2/0285/1034/21
15 листопада 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Букши О.В.,

сторони у справі : позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,
відповідач Військова частина НОМЕР_1 , представник Білецька Яна Миколаївна,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирній черзі, -
встановив:
12.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним рішення житлової комісії № 6 від 30.05.2019 року та зобов`язати відповідача поновити його та членів його сім`ї на квартирному обліку.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.06.2018 року № 32-РС, його звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення його вислуга років у Збройних Силах України становила 25 років. Вказує, що з 15.12.2001 року він перебував на квартирному обліку на поліпшення житлових умов для отримання житла за рахунок МО України, зі складом сімї 4 (чотири) особи, та з 29.10.2015 року в першочерговій черзі, як учасник бойових дій. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 118 від 09.06.2018 року його виключено із списків особового складу частини. Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 6 від 30.05.2019 року його та членів його сім`ї виключили з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він звільнився зі служби з лав ЗС України за закінченням контракту. Вважає, зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує його конституційні права, а тому він звернувся до суду з даним позовом.
17.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено по суті проводити у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, визначено сторонам строки вчинення процесуальних дій.
12.10.2021 року до суду подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтування відзиву зводиться до того, що оскільки позивач був звільнений у зв`язку із закінченням строку контракту, останній не має правових підстав для поновлення його на квартирному обліку для отримання житла за рахунок МО України.
15.11.2021 року до суду від учасників справи надійшли письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, кожного окремо. Представник позивача позовні вимоги позивача підтримує, які просить задовольнити. Представник відповідача заявлені вимоги позивача не визнає, просить відмовити у їх задоволенні.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Встановлено, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 05.06.2018 року № 32-РС, старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закону) за підпунктом «ї» (у звязку із закінченням строку контракту). На момент звільнення ОСОБА_1 його вислуга років у Збройних Силах України становила: календарна 25 років, пільгова 1 рік 8 місяців (а.с.10).
На підставі рапорту ОСОБА_1 , його зараховано на облік з 15.12.2001 року зі складом сім`ї 4 особи та включено в першочергову чергу з 29.10.2015 року, що слідує із рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 29.10.2015 року, яке оформлено протоколом № 7 (а.с.14,15).
Рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.06.2019 року, яке оформлено протоколом № 6, ОСОБА_1 , разом із членами сім`ї 4 (чотири) особи, на підставі п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виключено зі списків військовослужбовців, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень у зв`язку з закінчення строку контракту (а.с.12).
Зазначені обставини відповідачем не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.
Риди Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
Згідно п. 10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п. 1 Порядку).
Згідно пункту 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року.
Так, ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі 25 років, який з 15.12.2001 року перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов та в першочерговій черзі з 29.10.2015 року у військовій частині А 3814 року по 30.05.2019 року зі складом сім`ї 4 (чотири) особи. Старший прапорщик ОСОБА_1 звільнений в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. При цьому, ОСОБА_1 має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку були відсутні.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на ту обставину, що ОСОБА_1 звільнений у запас по закінченню строку контракту, а тому не має правовий підстав для поновлення його на квартирному обліку.
Проте з таким твердження суд не може погодитисьз огляду на наступне.

Так, пунктом 26 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби у запас має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років.
Таким чином, ОСОБА_1 має право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї у в/ч НОМЕР_1 за місцем проживання (реєстрації), тому зняттям його з такого обліку, порушено його право на поліпшення житла, передбачене Конституцією України.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
В зв`язку із задоволенням позову, судовий збір в сумі 908 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 352, 354, 355, 430, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирній черзі - задовольнити.
Визнати протиправним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене протоколом № 6 від 30.05.2019 року в частині виключення ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи зі списків військовослужбовців, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із закінченням строку контракту.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи на квартирному обліку громадян від 15.12.2001 року та в першочерговій черзі на отримання житла від 29.10.2015 року.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Сторони у справі:
позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 );
відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) .
Дата складення повного судового рішення 15.11.2021 року.

Головуюча А.В.Михайловська