Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5554/21
Номер провадження2/711/2610/21
РІШЕННЯ
08 листопада 2021 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді: Демчика Р.В.
при секретарі : Бойко О.С.
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_2 , в особі свого представника адвоката Кучер Ю.В., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2020 р. шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 вересня 2020 року до її повноліття.
За домовленістю сторін, позивач не пред`являла до примусового виконання виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення аліментів, а відповідач зобов`язувався регулярно та добровільно сплачувати 2000 грн. щомісячно.
Також, у позовній заяві позивач зазначила, що з серпня 2021р. відповідач припинив сплачувати аліменти.
Визначений рішенням суду розмір аліментів не задовольняє потреби дитини, пов`язані з її розвитком, навчанням, лікуванням, нормальним харчуванням та відпочинком.
Тому, посилаючись на положення ст.ст. 180-184, 192 СК України, звернулась до суду з даним позовом, в якому просила замінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2020р. у справі №711/647/20 з твердої грошової суми в розмірі 2000грн. щомісячно на ј частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Також просила понесені нею судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою суду від 24.09.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
27.10.2021 відповідачем надано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач ознайомившись із позовною заявою та наведеними в ній обставинами, вважає за необхідне частково заперечити їх та повідомити суду достовірні обставини. Так, він вказує, що позивач у позовній заяві посилається на те, що він не надає коштів на утримання доньки. Проте, дана обставина не відповідає дійсності оскільки він, відколи сторони почали проживати окремо, так і після винесення Рішення, відповідач продовжує допомагати колишній дружині, шляхом перерахування коштів на картку ПриватБанку Позивача. Що власне підтверджується випискою з ПриватБанку від 23.10.2021 року № НОМЕР_1 . Останній платіж він змушений був направляти Позивачці Укрпоштою, оскільки у неї змінились банківські реквізити, а оновлену інформацію вона йому не повідомила (фіскальний чек від 09.10.2021 року). Тобто, він не ухилявся і не ухиляється від покладеного на нього законом обов`язку утримувати свою дитину. Щодо розміру його заробітної плати, то він дійсно працевлаштований офіційно у ПАТ «Черкасиобленерго», однак чистий дохід має менший, ніж зазначає позивач. Зазначив, що позивачем не надано суду жодних доказів, що вартість потреб дитини змінилась чи зросла. Також позивачем не надано суду доказів щодо її доходів, що в свою чергу позбавляє можливості виявити її дійсний матеріальний стан та відповідно об`єктивне матеріальне становище і їх спільної дитини. Щодо витрат на правничу допомогу, то зазначив наступне. Відповідач не погоджується із розміром гонорару адвоката, оскільки він є не зрозумілого походження. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу в розмірі 6000грн. Щодо визначення розміру аліментів у вигляді ј частини від усіх видів заробітку (доходу), зазначив, що на сьогодні він сплачує та може сплачувати аліменти у твердій грошовій формі у розмірі, встановленому рішенням суду та не меншому ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством. Позивачем не обґрунтовано належним чином необхідність зімни способу стягнення та збільшення аліментів, не подано доказів якими підтверджується необхідність їх збільшення та його можливості їх сплачувати саме в такому розмірі. З огляду на викладене, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.
02.11.2021 представником позивача адвокатом Кучер Ю.В., подано відповідь на відзив. Представник позивача вказує, що надана відповідачем виписка з його карткового рахунку щодо перерахування ним аліментів позивачу лише підтверджує той факт, що останній з серпня місяця не сплачує аліменти. А переказ аліментів у жовтні 2021 здійснений ним лише після звернення позивача до суду із даним позовом. Також сторона позивача звернула увагу суду на те, що надана відповідачем довідка про його доході не співпадає з довідкою про його доходи, що була надана адвокату на її запит ПАТ «Черкасиобленерго». Вважають, що відповідач матеріально спроможний сплачувати аліменти в розмірі ј частини від усіх заробітків, і саме такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати інтересам дитини. З огляду на зазначене, просили позов задовольнити.
Представник позивача адвокат Кучер Ю.В. в судове засідання в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила їх задовольнити в повному обсязі. Окремо зазначила, що подане одночасно з позовною заявою клопотання про витребування доказів просить залишити без розгляду, оскільки ПАТ «Черкасиобленерго» надало на раніше скерований нею адвокатський запит довідку про доходи відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого про розгляд справи відповідача.
Ухвалою суду від 08.11.2021 знесеною в протокол судового засідання клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без розгляду.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові заяви, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.10.2020 р. шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14 вересня 2020 року до її повноліття.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вищезазначеним рішенням суду встановлено наступні обставини:
-сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні;
- ОСОБА_3 є працездатним та працевлаштованим на ПАТ «Черкасиобленерго», має стабільний дохід.
Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що розмір присуджених аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення дитини, а тому просила стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.
Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім того, згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення встановлено: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.
Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд враховує, що відповідачем не надано суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі ј частини від усього його заробітку (доходу) на даний час.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення.
Щодо розподілу судових витрат, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Так, ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснював адвокат Кучер Юлія Вікторівна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ЧК № 165292, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги № 91 від 26.08.2021 року, який підписано сторонами: адвокатом Кучер Ю.В. та клієнтом Тімченко Н.М..
Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Таким чином, повноваження адвоката Кучер Ю.В., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом надано Договір про надання правової допомоги № 91 від 26.08.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 26.08.2021, згідно якої ОСОБА_2 сплатила адвокату аванс в розмірі 2000грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Заперечуючи проти розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 6000грн. (як зазначено в позовній заяві), відповідач посилається на те, що позивачем не надано суду доказів прийому-передачі робіт між адвокатом та клієнтом та розрахунку, і обґрунтування саме такого розміру судових витрат.
З огляду на надані стороною позивача докази на підтвердження понесених нею судових витрат, суд погоджується із позицією відповідача.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З урахуванням викладеного вище, а також те, що адвокатом позивача не надано детальний опис виконаних робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте враховуючи що адвокатом було складено та особисто підписано позовну заяву та відповідь на відзив, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правової допомоги в сумі 2000грн., що були сплачені позивачем в якості авансового внеску та документально підтвердженні квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 26.08.2021р.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого позивач звільнена.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик