Справа № 161/7568/21
Провадження № 2/161/2490/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в склад:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Шолом С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальніст. «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №CL- 213849 від 21.08.2019 року відповідач отримав від банку кредит у розмірі 200 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 35% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 09.02.2021 р. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.02.2021 року за відповідачем утворилася заборгованість в загальному розмірі 186699,07 гривень, з яких: 154362,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту (включаючи прострочену заборгованість в сумі 140628,74 грн.); 30331,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2004,74 гривень - пеня. Також зазначив, що 21.08.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву № CL-213849 на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_2 про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1 від 13.02.2015 року. В анкеті-заяві № CL-213849, зазначено, що шляхом підписання цієї анкети-заяви позичальник підтверджує, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. З огляду на те, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 перебував у шлюбі, ОСОБА_2 є солідарним відповідачем іншого подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-21849 від 21.08.2019 року в загальному розмірі 186699,07 грн., а також судові витрати по справі, з яких: 2800,49 грн. судового збору та 18669,91 грн. на правничу допомогу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2021 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» та залучено останнє до участі у справі в якості правонаступника позивача АТ «Кредобанк».

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

За погодженням представника позивача позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково.

21.08.2029 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-213849, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 200000 гривень.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до умов договору, а саме пунктом 1 кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором.

Згідно з пунктом 2.1 кредитного договору банк видає Позичальнику кредит у сумі 200000 грн на строк до 19.02.2021 року.

Відповідно до пункту 4.1 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних.

АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 21.08.2019 року грошові кошти в розмірі 200000 грн, що підтверджується меморіальним ордером №48432051 (а. с. 8).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені цим Договором та/або додатками до нього.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки, яка діяла в період прострочення нарахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника.

Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексуУкраїни кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 15.02.2021 року за кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 186699,07 гривень, з яких: 154362,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту (включаючи прострочену заборгованість в сумі 140628,74 грн.); 30331,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2004,74 гривень - пеня.

Щодо солідарного стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 14-712цс19 та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20, в постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18.

Судом встановлено, що на момент укладення кредитного договору № CL-213849 ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_2 , таким чином солідарним відповідачем за даним договором є інший з подружжя, а саме - ОСОБА_2 . Відтак, суд дійшов висновку про солідарну відповідальність відповідачів та стягнення заборгованості також з ОСОБА_2 як солідарного боржника в зобов`язанні.

Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №CL-213849 від 21.08.2019 року з урахуванням на договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 від 25 червня 2021 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти укладення таких договорів із дотриманням вимог законодавства щодо порядку їх укладення, змісту та форми таких договорів, а також підтверджено факт набуття позивачем ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції», як новим кредитором, прав вимоги первісного кредитора АТ «Кредобанк» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як позичальників за цим кредитним договором, та встановлено невиконання останніми своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором по відношенню до кредитодавця, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості та права у позивача ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» вимагати її стягнення на свою користь в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Так, зокрема позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 18669,91 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: ордер на надання правової допомоги серії КС № 573217 від 16.06.2020 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 11.02.2019 року, договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, у сумі 3 000, 00 грн.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2800,49 грн., по 1400,24 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.27 СК України, ст.ст.12, 14, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 11, 15, 16, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомо) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» () заборгованість за кредитним договором №CL-213849 від 21 серпня 2019 року станом на 15.02.2021 року в загальному розмірі 186699,07 грн. (сто вісімдесят шість тисяч шістсот дев`яносто дев`ять грн.. 07 коп.), з яких: 154362,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту (включаючи прострочену заборгованість в сумі 140628,74 грн.); 30331,80 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2004,74 гривень - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомо) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» () судовий збір в розмірі 2800,49 грн. (дві тисячі вісімсот грн.. 49 коп.) по 1400,24 грн. (одна тисяча чотириста грн. 24 коп.) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомо) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» () 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правову допомогу, по 1500 (одній тисячі п`ятсот) грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», , адреса: 04112, м. Київ, вул.. Жамбила Жабаєва, 7.

Відповідачами у справі є:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, адреса: АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено та підписано 22 листопада 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк