Єдиний унікальний номер 725/4609/21
Номер провадження 2/725/777/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької міської ради ( м. Чернівці , площа Центральна , 1) про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог стверджувала , що вона перебувала з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зареєстрованому шлюбі.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 . Дану частку вона успадкувала та отримала свідоцтво про права на спадщину за законом від 24.06.2021 року.

Стверджує, що інша частка квартири у розмірі 1/3 належала вітчиму чоловіка , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та який не мав спадкоємців. Спірна квартира загальною площею 41,50 кв. м. складається з 2 кімнат , житловою площею 27,80 кв.м.

Після смерті вітчима , її чоловік відкрито і безперервно добросовісно користувався усією квартирою. Після смерті ОСОБА_3 у 2002 році про відумерлість спадщини , відповідачем до суду відповідна заява не подавалась, а тому вважає, що має право приєднати до часу свого володіння увесь час , протягом якого цим майном володів померлий чоловік.

Враховуючи наведене , просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судове засідання представник позивачки не з`явився. Надіслав до суду заяву , у якій вказує, що підтримує позовні вимоги та просив суд задовільнити позов .

Від представника відповідача до суду також надійшла заява про проведення слухання справи без її участі. Стверджувала , що вирішення по суті позовних вимог залишає на розсуд суду.

Суд, дослідивши позицію сторін щодо предмету спору , письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.05.2002 року добросовісно, безперервно та відкрито володіє квартирою АДРЕСА_2 . Титульного володільця вказаного нерухомого майна немає.

Зазначені обставини підтверджуються технічним паспортом на квартиру , інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визнаються відповідачем по справі, а тому доказуванню не підлягають.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст.344 ЦК України). (п. 9 Постанови).

З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України , згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Судом встановлено, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 згаданої квартири та зареєструвала його у встановленому законом порядку . (а.с. 5-7).

Згідно довідки № 89 від 04.12.2017 року ( виписка з домової книги про склад сім`ї) у спірній квартирі проживав ОСОБА_2 ( чоловік позивачки) та ОСОБА_3 ( вітчим чоловіка), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та проживав у даній квартирі на момент смерті. ( а.с. 12).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє спірною квартирою відкрито та безперервно, добросовісно користується нею понад 10 років, продовжує відкрито, безперервно володіти, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно, яке складається з 1/3 частки.

Керуючись ст.10, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський