КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» звернулось до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просило стягнути з ОСОБА_1 на користь «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 березня 2008 року станом на 16 серпня 2021 року у розмірі 157 861,20 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року позовну заяву ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано той факт, що відповідно до наданої копії паспорту ОСОБА_1 останнім місцем її реєстрації є: АДРЕСА_1 .

Крім того, апелянт також наголошує на тому, що із вказаної копії паспорту ОСОБА_1 вбачається й те, що її було знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» просило суд скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, а справу повернути для розгляду до Дарницького районного суду міста Києва. Також апелянт просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового забору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області мотивував своє рішення тим, що у позовній заяві зазначено, що відповідач проживає у АДРЕСА_1 , проте за інформацією електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_1 не зареєстрована ні за зазначеною у заяві адресою, ні за будь-якою іншою адресою на території м. Києва, що не відноситься до територіальної підсудності Дарницького районного суду міста Києва.

Судом було зазначено, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 була адреса: АДРЕСА_2 . З огляду на вищевикладене та враховуючи останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що справу слід передати за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Олександрійського міськрайонного суду.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

місце перебування -адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 6 вказаного вище Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Відповідно до пунктів 3, 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрації підлягає як місце проживання, так і місце перебування особи.

З матеріалів справи вбачається, що разом із позовною заявою ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» надало копію паспорту ОСОБА_1 , відповідно до якої вбачається, що останню було знято 22 квітня 2008 року з місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_2 , та зареєстровано за новою адресою 06 травня 2008 року : АДРЕСА_1 (а.с.18 - зворотній бік).

Належних та допустимих доказів про проведення реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 після її проживання та реєстрації в місті Києві матеріали справи не містять.

Таким чином, у суду були відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 має останнє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та передавати справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо заявлених в апеляційній скарзі вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, що може бути оскаржена окремо від рішення суду, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги не вирішується.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв