справа № 274/7756/20
провадження № 2/0274/657/21
РІШЕННЯ
17.11.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б.,
за участі секретаря судового засідання Кравець Д.С.
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , та ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення, повернувши у володіння на праві власності частину будинку,
І. Короткий зміст позовних вимог:
19.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить відновити становище, яке існувало до порушення, повернувши йому у володіння на праві власності з ОСОБА_4 кухню 1-6 площею 5,5 кв.м., житлові кімнати 1-2 площею 15,2 кв.м., 1-3 площею 7,5 кв.м., 1-5 площею 10,4 кв.м., коридор 1-1, ванну 1- 7, гаражі «Б», сарай «В», туалет «Г», виділені з домоволодіння по АДРЕСА_1 рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 24.12.2004р у справі № 2-474/04.
В обґрунтування вимог позивач послався на невиконання відповідачем рішення Бердичівського міськрайонного суду від 24.12.2004 у справі № 2-474/04 щодо розподілу домоволодіння. Ігноруючи обов`язковість рішення Бердичівського міськрайонного суду ОСОБА_5 (відповідач) звернувся до приватного нотаріуса Латинського Олега Миколайовича щодо реєстрації спільної часткової власності на буд. АДРЕСА_1 в розмірі 3/4 цього будинку, а нотаріус видав йому свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - ВТТ№394607 №285, за, на думку позивача, передчасних (без приведення будинку у відповідність до рішення суду) підстав. За таких обставин, зазначаючи, що це єдине належне йому майно, пизначене для проживання, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
ІІ. Процедура та позиції сторін
30.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 18.02.2021 провадження у справі було зупинено на підставі п.1 ч.1 ст. 251 ЦПК України на 6 місяців з дня смерті відповідача до 26.06.2021 та залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.
Ухвалою від 15.07.2021 до участі в справі залучено відповідачів ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .
30.09.2021 від представника відповідачів надійшли письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 13.04.2000 року затверджено мирову угоду, за умовами якої визнано права власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на 1/6 ідеальну частину домоволодіння, а також за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на 1/6 ідеальну частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Інших 2/3 частини будинку належала ОСОБА_8 на підставі договору довічного утримання, укладеного 27.07.1999 року між ОСОБА_9 та нею.
Згодом, ОСОБА_8 відчужила належну їй частку ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2003 продала ОСОБА_7 належну їй 1/12 частини будинку.
Після цього ОСОБА_7 , в ході проведення виконавчого провадження на аукціоні викупив належну ОСОБА_10 3/4 частини домоволодіння, про що було видане відповідне свідоцтво від 24.03.2014.
Отже, на момент звернення з позовом до суду у позивача не було у власності частки спірного приміщення.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що на праві власності йому належало 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які були реалізовані на прилюдних торгах в рахунок відшкодування витрат потерпілій у кримінальній справі.
Представник відповідачів, адвокат Гуменюк О.В. в заяві від 17.11.2021 позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити, просив розглянути справу в його відсутність.
ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 07.12.2000 ОСОБА_1 отримав у власність 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Будинок дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 48,1 кв.м., загальною площею 65,8 кв.м. До будинку належать: сарай В-1, гараж Б-1, вбиральня Г-1, огорожа №1, 2. (а.с.9).
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 20.12.2004 справі № 2-474/04 (а.с.8), вирішено розділити домоволодіння по АДРЕСА_1 і виділити ОСОБА_7 на праві власності житлову кімнату: 1-4 площею 15,0 кв.м., що складає 17/100 ідеальних частин домоволодіння вартістю 5 080 грн.; виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на праві власності в домоволодінні по АДРЕСА_1 : кухню 1-6 площею 5,5 кв.м., житлові кімнати 1-2 площею 15,2 кв.м., 1-3 площею 7,5 кв.м., 1-5 площею 10,4 кв.м., коридор 1-1, ванну 1- 7, гаражі «Б», сарай «В», туалет «Г», що складає 83/100 ідеальних часток домоволодіння вартістю 24 400 грн.

В подальшому право власності на зазначену нерухомість, 3/4 частини якої належали ОСОБА_1 (позивачу), на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів 24.03.2014 зареєстровано за ОСОБА_7 . (а.с.11)

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 21.05.2020 вирішено:

-припинити право ОСОБА_4 на 1/12 частку у спільному майні житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/12 частку у спільному майні житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відшкодувати ОСОБА_4 вартість 1/12 частки у спільному майні житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок грошових коштів у розмірі 28 600,00 грн., внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (квитанція № 0.0..1 від 09.09.2019 р.) шляхом видачі йому цих коштів готівкою або перерахування у безготівковій формі.

Таким чином, ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , став власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Бердичеві (а.с.25) , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 набуто ОСОБА_2 в розмірі ј частки та ОСОБА_3 в розмірі ѕ частки. (а.с.31-36).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина перша статті 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статей 316, 317 Цивільного кодексуУкраїни правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно частини першої, другої, п`ятої статті 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання.

Згідно з положеннями статті 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суду не надано жодного доказу оскарження або скасування рішень чи актів, на підставі яких у відповідачів виникло права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення діями відповідачів, які є власниками будинку прав позивача, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю за його безпідставністю.

V.Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись статтями 200, 206, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 , та ОСОБА_3 про відновлення становища, яке існувало до порушення, повернувши у володіння на праві власності частину будинку відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2021

Суддя Т.Б. Большакова