Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/857/21

11 листопада 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю представника відповідача, адвоката - Гураша М.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням її сина ОСОБА_3 , який рухався попереду та допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України. Крім того, 13.08.2019 року близько 22 год. 07 хв. відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10(а) ПДР України. Також, 13.08.2019 року близько 22 год. 07 хв. відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння,чим порушив п.2.9 «А» ПДР України. Тест на факт вживання алкоголю проводився за допомогою приладу «Драгер ALCOTEST 6810» №АRВН-0653, в присутності двох свідків. Згідно постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Також, постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що в наслідок ДТП її транспортний засіб «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження деталей задньої та передньої частини автомобіля. Вказує на те, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у страховій компанії ПРАТ «УПСК» згідно Полісу №АО/0227109 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.01.2019 року. Вона, як власник пошкодженого автомобіля в телефонному режимі повідомила представників страхової компанії відповідача про страховий випадок, які в свою чергу їй повідомили, що якщо вона хоче, щоб їй виплатили страхову суму в короткий термін, то повинна надати їм звіт про оцінку вартості матеріального збитку. З цією метою вона звернулася до оцінювача ОСОБА_4 , який 16.08.2019 року склав звіт №44/19 відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику транспортного засобу «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 13.08.2019 року становить 127603 грн. 50 коп. За проведення даної оцінки вона заплатила 2000 грн., що підтверджується квитанцією. 23.08.2019 року вона звернулася до страхової компанії із письмовою заявою про здійснення відшкодування шкоди заподіяної в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду її заяви представники страхової компанії повідомили, що звіт №44/19 їм не підходить, так як у них відсутній договір із оцінювачем ПП ОСОБА_5 і вона повинна звернутися до оцінювача ОСОБА_6 , з яким у них укладений договір щодо проведення оцінки матеріальної шкоди транспортних засобів в результаті ДТП в їхньому регіоні. Згідно звіту №579/09/19 від 18.09.2019 року оцінювача ОСОБА_6 вартість матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику транспортного засобу «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП 13.08.2019 року становить 120024 грн. 61 коп. За проведення оцінки нею було здійснено витрати в сумі 3750 грн. 50 коп., що підтверджується квитанцією. На підставі вищезазначеного звіту їй страховою компанією було відшкодовано завдану майнову шкоду, однак за мінусом франшизи в розмірі 2000 грн. Крім того, внаслідок незаконних дій в стані алкогольного сп`яніння відповідач ОСОБА_2 заподіяв їй моральну шкоду у вигляді моральних страждань та переживань, оскільки, вона, як мати, пережила великий страх за життя свого сина та племінниці. Крім того, вона була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, використовувати автомобіль для власних потреб та потреб її сім`ї. Заподіяну моральну шкоду вона оцінює у 10000 грн.Зазначає, що вона запропонувала відповідачеві ОСОБА_2 добровільно відшкодувати їй завдану матеріальну та моральну шкоду, однак останній відмовився, посилаючись на відсутність коштів, в зв`язку з чим змушена звернутися з даний позовом до суду.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в сумі 2000 грн., 5750 грн. 50 коп. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Крім того, просить стягнути в її користь судові витрати по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула. Натомість від неї поступила заява, в якій просить розгляд справи проводити в її відсутності у зв`язку з тим, що вона знаходиться за межами Івано-Франківської області. Позов підтримує в повному обсязі і просить його задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Гураш М.В. позов визнав частково. Суду пояснив, що відповідач згідний відшкодувати франшизу в розмірі 2000 грн. Витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП визнає лише ті, які сплачені позивачем за звіт оцінювача ОСОБА_6 в сумі 3750 грн. 50 коп. Витрати за звіт складений оцінювачем ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн. не визнає, оскільки даний звіт не був взятий до уваги страховою компанією при виплаті страхового відшкодування. Моральну шкоду визнає частково та просить суд зменшити її розмір. Також просить зменшити розмір судових витрат, оскільки представник позивача не брав участі в судових засідання.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником транспортного засобу марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.6-8).

13.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням її сина ОСОБА_3 , який рухався попереду та допустив зіткнення з даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України. Крім того, 13.08.2019 року близько 22 год. 07 хв. відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10(а) ПДР України. Також, 13.08.2019 року близько 22 год. 07 хв. відповідач ОСОБА_2 в смт. Ланчин по вул. Незалежності, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 313», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння,чим порушив п.2.9 «А» ПДР України. Тест на факт вживання алкоголю проводився за допомогою приладу «Драгер ALCOTEST 6810» №АRВН-0653, в присутності двох свідків.

Внаслідок ДТП водій автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та його пасажир ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, що підтверджується до госпітальними клінічними протоколами №3344 та №3345 від 13.08.2019 року (а.с.9-10).

Згідно постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано також і механічні пошкодження, а саме: пошкоджений задній бампер, задня дверка багажника, передній бампер, передній капот (а.с.11-12).

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Також, постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.11-14).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З`ясовано також, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у страховій компанії ПРАТ «УПСК» згідно Полісу №АО/0227109 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.01.2019 року (а.с.15).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з п.п. 9.1, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Позивач ОСОБА_1 23.08.2019 року звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика ПРАТ «УПСК».

Згідно звіту №579/09/19 від 18.09.2019 року оцінювача ОСОБА_6 вартість матеріального збитку заподіяного позивачу, як власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП 13.08.2019 року становить 120024,61 грн. (а.с. 40-85).

За проведення оцінки вартості матеріального збитку позивачем ОСОБА_1 було здійснено витрати в сумі 3750 грн. 50 коп., що підтверджується квитанцією №78 від 20.09.2019 року (а.с.86).

Як вбачається з матеріалів справи сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи в розмірі 2000 грн., в межах страхової суми за умовами страхового Полісу №АО/0227109 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.01.2019 року була перерахована ПРАТ «УПСК» на рахунок позивача.

Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ця правова позиція викладена і в роз`ясненні у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки (далі Роз`яснення)».

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена за вибором потерпілого, який вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними ... діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 2808цс15.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Як вбачається з Полісу №АО/0227109 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.01.2019 року розмір франшизи становить 2000 грн. (а.с. 15).

За таких обставин відповідач ОСОБА_2 , відповідно до положень п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинен компенсувати суму франшизи у розмірі 2 000 грн., оскільки останнього визнано винуватим у скоєнні ДТП.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування суми збитків не покритих страховою - франшизу в розмірі 2 000 грн.

Крім того, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що вищевказаними протиправними діями ОСОБА_2 завдав їй моральну шкоду у вигляді моральних страждань та переживань, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. і яка, на її думку, виражена в тому, що вона, як мати, пережила великий страх за життя свого сина ОСОБА_3 , а також племінниці ОСОБА_8 . Крім того, у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, вона була позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, використовувати його для власних потреб та потреб сім`ї. Вищезазначені події викликали в неї душевні страждання у вигляді занепокоєння та нервозності.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Проаналізувавши всі надані докази, враховуючи обґрунтування позивачем позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, також враховуючи наведені положення закону, фактичні обставини справи, наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зменшує розмір моральної шкоди позивачу до 5000 грн., вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати її понесеним моральним страждання.

Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалася адвокатом Куцим О.С. на підставі договору №029 про надання правової допомоги від 12.04.2021 року (а.с.87).

Разом з позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 12.04.2021 року, згідно якого загальна вартість послуг становить 3900 грн., з яких: 500 грн. вивчення документів та консультація клієнта; 1000 грн. складання позовної заяви; 600 грн. за одне засідання представництво інтересів адвокатом в суді 1 інстанції (а.с.88).

Слід зазначити, що участь в судових засіданнях представник позивача не приймав.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрату на фактично надану професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. згідно квитанції про сплату грошових коштів №017/2021 від 16.04.2021 року (а.с.89).

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню також витрати за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №578/09/19 від 18.09.2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_6 в розмірі 3750 грн., на підставі якого було виплаченого страхове відшкодування страхувальником ПРАТ «УПСК», згідно квитанції №78 від 20.09.2019 року (а.с.86).

Щодо відшкодування витрат в розмірі 2000 грн. за за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №44/19 від 16.08.2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , то в цій частині слід відмовити, оскільки даний звіт не брався до уваги страхувальником ПРАТ «УПСК» при виплаті страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуюючи вищенаведене, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 908 грн. сплаченого судового збору. Крім того, з відповідача також підлягає стягненню 908 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст.22,23,1166,1167,1194 ЦК України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, ст. 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. номер НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 - 2 000 (дві тисячі) гривень матеріальної шкоди (розмір франшизи), 3750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень витрат за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №578/09/19 від 18.09.2019 року та 5000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 10 750 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

В решта вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ід. номер НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги та 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору, а всього 2408 (дві тисячі чотириста вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 19.11.2021 року.