Справа № 691/1055/21
Провадження № 2/691/618/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2021 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П. за участю секретаря судового засідання Штепи О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаська область, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року до Городищенського районного суду Черкаської області звернувся представник АТ "Універсал Банк" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлює кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 04.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями цієї Анкети-заяви визначено, що заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши цю заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобовязалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у сумі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ "Універсал Банк" посилається на те, що свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 30.06.2021 року у відповідача прострочення зобовязання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у звязку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення клієнтом зобовязань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.06.2021 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погашення суми заборгованості. У звязку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобовязань, відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, загальний розмір заборгованості станом на 08.07.2021 року становить 27511,95 грн., в тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 27511,95 грн., у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. судового збору.

Ухвалою від 12.11.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник АТ "Універсал Банк" у судове засідання не зявився, із позовом подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином засобами рекомендованого повідомлення поштового звязку та оголошенням про виклик до суду, причини неявки суду не повідомила.

В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ураховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, у тому числі, договори та інші правочини.

Судом установлено, що 04 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Універсал Банк" укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (Monobank), відповідно до умов якого АТ "Універсал Банк" відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надав кредитний ліміт у сумі 15 000,00 грн..

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У заяві позичальника зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердида, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася, погодилася та отримала у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтвердила та зобовязалася виконувати його умови.

Також в анкеті-заяві від 04.09.2019 року ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ "Універсал Банк" затверджені рішенням Правління ПАТ "Універсал Банк" протокол № 33 від 27 вересня 2017 року.

Положеннями статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (частина 1 статті 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина 2 статті 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, ураховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін.

У позовній заяві, банк зазначив, що станом на 30.06.2021 року прострочення зобовязання відповідача зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у звязку з чим, на підставі положення підпункту 5.16. пункту 5 Розділу II Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобовязань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Так, банк 30.06.2021 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач своє зобовязання не виконала.

Згідно розрахунку заборгованості за договором про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 04.09.2019 року станом на 08.07.2021 року у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість у сумі 27511,95 грн., яка становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Із змісту анкети-заяви підписаної ОСОБА_1 від 04 вересня 2019 року убачається, що вона не містить істотної умови та строку повернення кредиту.

Однак, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобовязання виконати боржником обовязку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Даних, що свідчать про сплату заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до статті 617 ЦК України.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання нею договірних зобовязань.

Банк керуючись положеннями частини 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування" неодноразово звертався до клієнта з вимогою про погашення заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 порушуючи умови догоовру, ігнорувала звернення банку та на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань і не погашає заборгованості за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 04.09.2019 року, що є порушенням законних прав та інтересів АТ "Універсал Банк".

Ураховуючи викладене, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності відзиву на позов відповідача, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобовязання за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 04.09.2019 року у звязку із чим вимоги позивача АТ "Універсал Банк" щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 27511,95 грн. є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 2 270,00 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 205, 207, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 83, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 268, 274, 279, 280 - 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" (місцезнаходження 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ), заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 04.09.2019 року у ромірі 27511 (двадцять сім тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 95 коп. станом на 08.07.2021, та судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто Городищенським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст заочного рішення складено 28 грудня 2021 року.

Суддя Л. П. Синиця