Справа № 453/1232/20 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/2566/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року, постановлену в складі головуючого-судді Ясінського Ю.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді, визнання незаконними дій, рішення та бездіяльності посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Сколівського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді, визнання незаконними дій, рішення та бездіяльності посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року позовну вимогу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді залишено без розгляду.

Закрито провадження в частині вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» щодо визнання незаконними дій, рішення та бездіяльності посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснено позивачам, що розгляд позовних вимог, провадження по яких закрито, віднесено до юрисдикції адміністративного судочинства.

У липні 2021 року позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну, необґрунтовану та невмотивовану, і направити справу в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги є суто цивільного характеру, та повинні розглядатися згідно ЦПК України. Під час розгляду справи, суддею безпідставно відмовлено в задоволенні обґрунтованих відводів головуючому, що позбавляє позивачі права на справедливий суд. Невирішеним залишилось питання про об`єднання справи № 453/1401/15-ц зі справою № 453/1232/20, що свідчить про передчасність прийняття рішення про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Залишаючи частину позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. перебуває справа N 453/1401/15-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та начальника Стрийського МБТІ, з участю третіх осіб Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, відділу Держгеокадастру у Сколівському районі, відділу містобудування та архітектури Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді та встановлення земельного сервітуту.

Однією з вимог вказаного позову є вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді.

Встановивши, що дані вимоги є ідентичними з вимогами у справі, яка переглядається, тобто наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, місцевий суд постановив ухвалу про залишення прозову у цій частині позовних вимог без розгляду.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконними дій, рішення та бездіяльності посадових осіб та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги підвідомчі адміністративному суду, тому, згідно статті 19 ЦПК України та статей 4, 19 КАС України, позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного судочинства.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тих саме підстав.

Тобто необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) викладено такий правовий висновок: «Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги».

Як убачається з матеріалів справи, позов у справі, що переглядається, та позов у справі N 453/1401/15-ц, не є повністю тотожними, як за суб`єктним складом, так і за предметом позову, та його підставами.

Наведене свідчить про відсутність підстав для залишення позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою при спільному проході й проїзді, без розгляду.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За приписами статті 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічне положення міститься в частині четвертій статті 188 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до положень статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Статтею 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

За приписами пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір, це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині вирішення яких суд першої інстанції закрив провадження, випливають зі спору про право, а саме є похідними від спору про захист права власності позивачів, зокрема, щодо володіння та користування земельною ділянкою, такі не підпадають під визначення публічно-правового спору, а підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства в межах справа, яка переглядається.

У цього зв`язку колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи закрити провадження в частині заявлених позовних вимог, допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 УПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню, з направленням справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 23 червня 2021 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич