Провадження №6/369/441/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі судового засідання Ільченко В.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника в якому просила:

тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до погашення всіх зобов`язань покладених згідно виконавчого напису № 112, виданого 17.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С.О. про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 748 798,13 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. не з`явилася.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

Як зазначає державний виконавець, на примусовому виконанні у Вишневому відділі Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60149348 з примусового виконання виконавчого напису № 112, виданого 17.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С.О. про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 748 798,13 грн.

Постановою державного виконавця від 26.09.2019 відкрито виконавче провадження № 60149348.

Відповідно до відповіді на запит № 116534370 від 29.09.2021 року від Державної прикордонної служби України боржник ОСОБА_1 має закордонний паспорт НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Згідно п. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують отримання боржником ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів та вимоги державного виконавця, та можливість боржника добровільно виконати рішення суду у встановлений постановами строк.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченомустаттею 11Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

В листі Верховного Суду України від 01.02.2013 Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що у поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити.

Також в листі Верховного Суду України від 01.02.2013 Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України роз`яснено, що поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, яке варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

В той же час, в матеріалах подання державного виконавця, відсутні докази свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання виконавчого напису № 112, виданого 17.02.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С.О. про стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 748 798,13 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеною цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно застосовуватись до боржника як крайній захід, у разі коли державним виконавцем виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов`язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника вимоги державного виконавця, та отримання останнім такої вимоги. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення.

Належних та допустимих доказів того, що боржник має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, суду не надано.

Крім того, суд бере до уваги Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої 17.07.1997 відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, а саме положення статті 2 Протоколу № 4, в яких зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, судом взято до уваги статтю 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР Про ратифікацію Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права та Міжнародного пакту про громадські і політичні права від 19.10.1973 № 2148-VІІІ, в якій зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання державного виконавця Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду області протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Ковальчук