МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/929/21
Провадження № 22-ц/812/1763/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила: зобов`язати АТ «Альфа-Банк» вилучити із бухгалтерського обліку відомості про прострочену заборгованість за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із не укладенням (відсутністю) нею такого договору (податковий номер ); зобов`язати ТОВ «УБКІ» виключити з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії відносно неї, розміщену без письмової згоди суб`єкта кредитної історії за поданням АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із не укладанням нею такого договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після подання документів для участі в програмі по отриманню пільгового довгострокового державного кредиту на придбання житла як внутрішньо переміщена особа, ОСОБА_1 вирішила ознайомитись зі своєю кредитною історією шляхом отримання інформації за допомогою офіційного сайту ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для отримання звіту щодо кредитної історії на своє ім`я, за результатами якого отримала інформацію, що в неї наявна прострочена заборгованість за договором №17959167, дата видачі кредиту зазначено 03.06.2014 року, тип кредиту зазначено «договор продажи недвижимости», дата оновлення 26.11.2016 року, донором інформації є «Альфа- Банк». Однак вказаний договір вона не укладала.

Посилається, що 02 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа- Банк» було укладено кредитний договір №500485926. Повністю погасивши заборгованість за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 отримала довідку за підписом директора відділення ПАТ «Альфа-Банк» від 23.07.2015 року, про те, що ПАТ «Альфа-Банк» по кредитному договору №500485926 від 02.06.2014 року претензій не має. Будь-яких інших кредитних договорів ОСОБА_1 з ПАТ «Альфа-Банк» не укладала.

З метою врегулювання виниклої ситуації та вилучення недостовірних відомостей з реєстру кредитних історій, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Зокрема, ОСОБА_1 зверталась до ПАТ «Альфа-Банк» 27.03.2019 року з проханням надати роз`яснення щодо наявності заборгованості та у випадку якщо борг було продано надати роз`яснення щодо цього питання. Зокрема наголошувала на розгорнутості та конкретизації відповіді.

У відповідь на своє звернення позивачка отримала лист від АТ «Альфа- Банк», що станом на 18.03.2019 року в АТ «Альфа-Банк» відсутні будь-які вимоги та претензії щодо виконання зобов`язань за кредитним договором №500485926, а також відсутні інші діючі кредитні договори оформлені на її ім`я. Крім того звернули увагу, що відповідно до статті 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається користувачем до Бюро лише в наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. Оскільки діючі кредитні правочини оформлені на її ім`я в АТ «Альфа-Банк» на даний час відсутні, а також зважаючи на те, що нею не було надано письмового дозволу, яким вона дозволяєте банку звернутись до Бюро кредитних історій, у АТ «Альфа- Банк» відсутні підстави звернутись до Бюро кредитних історій для перегляду актуальності даних кредитних історій та можливості вчинити будь-які зміни.

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Українське Бюро кредитних історій» з заявою про виключення відомостей з кредитної історії на її ім`я за кредитним договором від 02.06.2014 року. На що отримала відповідь від 23 вересня 2019 року з проханням надіслати оригінал довідки про погашення заборгованості та закриття договору від нового кредитора для перевірки.

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було направлено на адресу ТОВ «УБКІ» оригінал кредитного договору № 500485926 від 02.06.2014 року та довідку АТ «Альфа-Банк» про погашення заборгованості за вказаним договором. Крім того нею було зазначено, що інших договорів з ПАТ «Альфа-Банк» вона не підписувала і відомостей щодо інших кредитів та кредиторів у неї немає, а також з боку банку ніяких повідомлень не отримувала. З відповіді ТОВ «УБКІ» від 04.11.2019 ОСОБА_2 дізналася, що «Альфа-Банк» надав інформацію до Бюро про те, що договір продано, тому для внесення правок потрібна довідка від нового кредитора, що договір погашено і він закритий.

Отже, 02.06.2014 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» який було повністю виплачено у 2015 році, про що вона отримала 23.07.2015 року від АТ «Альфа-Банк» довідку. Однак згідно звіту щодо кредитної історії з ТОВ «УБКІ» значиться прострочена заборгованість за договором №17959167, який вона не укладала. Крім того дата оновлення зазначена 26.11.2016 рік, донор інформації «Альфа-Банк», який в свою чергу на жодне звернення ОСОБА_1 не надає інформацію щодо цього кредитного договору, його продажу, або відомостей про укладання з позивачем будь-якого іншого кредитного договору.

Від нового кредитора ОСОБА_1 нічого не отримувала, повідомлення від ПАТ «Альфа Банк» про наявність заборгованості за таким договором не отримувала.

На підставі вищевикладеного, у ОСОБА_1 виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав, як споживача кредитних послуг.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-Банк» вилучити із бухгалтерського обліку відомості про прострочену заборгованість за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із неукладенням такого договору ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ).

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» виключити з кредитної історії ОСОБА_1 всю інформацію, що розміщена без письмової згоди суб`єкта кредитної історії за поданням АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із неукладанням такого договору.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, між АТ "Альфа Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, до суду позивачем надано копію кредитного договору.

Відповідно до п. 9 кредитного договору № 500485926 підписанням договору Позичальник надає Банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до інформації, яка була оновлена 26.11.2016 року спірний кредитний договір було продано. За таких обставин, право вимоги та претензії виникають у нових власників кредиту.

Також апелянт звертає увагу, що про відсутність заборгованості за кредитним договором АТ "Альфа Банк" видана станом на 23.07.2015 року, а відповідно до даних Кредитної історії борг утворився й почав збільшуватися починаючи з травня 2016 року.

Крім того, зазначає, що позивачем також проігноровано ст. 81 ЦПК, та не надано будь яких доказів на підтвердження відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором, або докази про неукладення вказаного кредитного договору чи визнання його недійсним.

Таким чином ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вважає, що інформація, яка міститься на офіційному сайті ТОВ "УБКІ" є такою, що відповідає дійсності та передана з урахуванням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину. Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії. Бюро має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину.

Оскільки на цей час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не було визнано недійсними у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, у ТОВ «УБКІ» немає правових підстав для спростування та вилучення такої інформації та, відповідно, позовні вимоги у такому разі не можуть бути задоволені.

За таких обставин апелянт вважає, що рішення суду є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та без з`ясування всіх обставин справи.

Представник ТОВ «Українське бюро кредитних історій», будучи присутньою у судовому засіданні 20.10.2021р., підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що згідно інформації з Реєстру кредитних історій, що веде відповідач ТОВ «УБКІ», у позивачки наявна поточна заборгованість у розмірі 7075,12 грн. та прострочена заборгованість у розмірі 5760,62 грн. за кредитним договором № 17959167 від 03.06.2014 перед АТ «Альфа-Банк», який проданий іншому кредитору.

Водночас, згідно матеріалів справи між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір № 500485926 від 02.06.2014, який позивачка повністю погасила та має довідку відповідача про відсутність до неї претензій за вказаним договором.

Крім того, згідно відповідей АТ «Альфа-Банк» на численні запити позивачки станом на 25.02.20159 та 18.03.2019 у ОСОБА_1 відсутні діючі кредитні договори з АТ «Альфа-Банк», відомості про те, що договір № 17959167 між сторонами укладався та вимоги за ним передавались новому кредитору АТ «Альфа-Банк» в листуванні з позивачем та її представником не підтвердив та нового кредитора жодного разу не зазначив.

Згідно відповідей ТОВ «УБКІ» від 23.09.2019, 04.11.2019 на запити позивачки щодо вилучення інформації за договором № 17959167, їй повідомлено про необхідність надання бюро оригіналу довідки про погашення заборгованості від нового кредитора.

Судом першої інстанції двічі були витребувані у АТ «Альфа-Банк» докази укладення з позивачем кредитного договору № 17959167 від 03.06.2014, за яким внесено інформацію до Реєстру кредитних історій, та докази, що підтверджують продаж або відступлення прав вимоги іншому кредитору за ним. Проте ухвали суду АТ «Альфа-Банк» були проігноровані.

Позивачка заперечує укладення кредитного договору № 17959167 від 03.06.2014 з АТ «Альфа-Банк» та надання нею згоди як суб`єкта кредитної історії на розміщення інформації щодо такого договору.

Отже, на думку суду, позивачкою використані всі можливості з свого боку для доведення предмета позову, в той час як відповідачем АТ «Альфа-Банк» доказів на спростування доводів позивачки суду не надано, а матеріали справи не місять беззаперечних доказів, що кредитний договір № 17959167 від 03.06.2014 між позивачем та АТ «Альфа-Банк» взагалі укладався.

Не надано інформації АТ «Альфа-Банк» по договору № 17959167 від 03.06.2014 і на запит іншого відповідача - ТОВ «УБКІ». В силу положень статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді. Про надання інформації для ТОВ «УБКІ» протягом 15 календарних днів Банк було попереджено у запиті відповідача ТОВ «УБКІ» (а.с.65). Проте доказів надання банком запитуваної Бюро інформації у вказаний термін суду не надано. Також матеріали справи не містять доказів вилучення ТОВ «УБКІ» з кредитної історії позивачки оспорюваної інформації.

За такого, оцінивши в сукупності докази по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову та про його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначається Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до ст. 3 цього Закону ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію.

Кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.

Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка звернулася до Користувача з метою укладення кредитного правочину або вже уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія.

Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватись із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на збір і надання інформації, що складає кредитну історію.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Згідно з положеннями частини першої статті 9 зазначеного Закону інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, яка передбачена п.2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини першої статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Бюро має право за участю Користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим Користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та Договором. Бюро зберігає інформацію протягом десятирічного терміну з моменту припинення кредитного правочину ч. 2,3 ст. 10 Закону).

За правилами статті 13 Закону суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії, та вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою використані всі можливості з свого боку для доведення предмета позову, в той час як відповідачем АТ «Альфа-Банк» доказів на спростування доводів позивачки суду не надано, а матеріали справи не місять беззаперечних доказів, що кредитний договір № 17959167 від 03.06.2014 між позивачем та АТ «Альфа-Банк» взагалі укладався.

Крім того, оскільки АТ «Альфа-Банк» по договору № 17959167 від 03.06.2014 протягом 15 календарних днів не надало інформації на запит іншого відповідача - ТОВ «УБКІ», то ТОВ «УБКІ», враховуючи положення ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», повинно було вилучити з кредитної історії позивачки оспорювану інформацію, однак докази про це в матеріалах справи відсутні.

За такого суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є підставою для його задоволення.

Однак, приймаючи рішення суд не врахував, що положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5 ст. 81 ЦПК України).

За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду.

Зважаючи на наведені норми, позивачка повинна була надати докази на підтвердження своїх вимог щодо відсутності кредитних правовідносин з АТ «Альфа-Банк», а відповідачі - належні докази як з приводу укладення позивачкою вищезгаданого кредитного договору, так і наявності заборгованості за ним.

Як убачається з інформації з Реєстру кредитних історій, що веде відповідач ТОВ «УБКІ», в ньому міститься інформація по договору (17959167), в якій зазначено тип кредит у- договір продажу нерухомості, дата видачі кредиту 03.06. 2014р., сума кредиту 5485,38грн., поточна заборгованість у розмірі 7075,12 грн. та прострочена заборгованість у розмірі 5760,62 грн., строк кредиту - 03.06.2017р., дата оновлення інформації 26.11.2016р., а також те, що донором інформації є Альфа-Банк та те, що кредит продано.

Згідно письмових пояснень представника ТОВ «УБКІ», які надійшли до суду апеляційної інстанції 05.10.2021р., в кредитній історії позивачки міститься інформація щодо кредитного договору з ідентифікаційним номером 17959167. Проте зазначений номер не є номером кредитного договору, який був укладений між клієнтом та банком, а є кодованим номером ідентифікації, оскільки при формуванні кредитної історії до ТОВ «УБКІ» електронним шляхом передається інформація щодо кредитного договору та номер кредитного договору, який при формуванні кредитної історії автоматично кодується для уникнення розголошення інформації третім особам.

Згідно інформації ТОВ «УБКІ» № 2335 від 10.11.2021р. передача даних ОСОБА_3 по позичальнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснювалася в період з травня по листопад 2016р. пакетами: IN#, IN#, IN#, IN#, IN#, IN#, IN#. Однак, детально інформація про пакети не збереглася в базі бюро, оскільки термін зберігання первинних даних 400 днів. Після листопада 2016р. Альфа Банк не передавав даних щодо позичальника та статус «проданий» не змінювався.

В відзиві на позов ТОВ «УБКІ» зазначало, що кредитна історія стосується кредитного договору № 500485926, копія якого була надана позивачкою суду разом з позовною заявою, інформація щодо якого була оновлена 26.11.2016р., даний кредит було продано. Відповідно до п.9 вказаного кредитного договору позичальник надав банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених договором. За таких обставин право вимоги та претензії виникають у нових власників кредиту. Також відповідач зазначав, що лист про відсутність заборгованості за кредитним договором АТ «Альфа Банк» видав позивачці станом на 23.07. 2015р., а відповідно до даних кредитної історії борг утворився та почав збільшуватися, починаючи з травня 2016 року. Таким чином інформація, яка міститься на офіційному сайті ТОВ «УБКІ» є такою, що відповідає дійсності.

Позивачкою було надано суду разом з позовною заявою кредитний договір № 500485926 від 02.06.2014р., укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк» на строк до 03.06.2017р.; сума кредиту- 5485,38грн.; кредит виданий для власних потреб шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника в банку в розмірі 4511грн. та на рахунок відкритий в банку для оплати страхового платежу в сумі 974,38грн.; днем надання кредиту є день списання грошових коштів з позичкового рахунку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, що вказані в п.2 договору. Відповідно до п.9 вказаного кредитного договору позичальник надає банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених розділом 2 цього договору.

В листі ТОВ «УБКІ» від 04.11.2019р, який був наданий суду позивачкою, ТОВ «УБКІ» повідомляло позивачку, що згідно наданої АТ «Альфа Банк» інформації кредит було продано, тому для внесення правок потрібна довідка від нового кредитора.

В наданих позивачкою суду листах АТ «Альфа Банк» від 25.02.2019р., від 18.03.2019р. міститься повідомлення позивачці про те в банку відсутні будь-які вимоги та претензії щодо виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 500485926, а також інші діючі кредитні договори, оформлені на ім`я позивачки. Водночас було зауважено, що кредитна історія позивачки відповідає реальному виконанню нею зобов`язань та не підлягає видаленню.

Відповідно до наданої позивачкою суду заяви від 12.09.2019р. позивачка зверталася до ТОВ «УБКІ» з заявою про видалення відомостей із кредитної історії про кредитний договір № 500485926 та з листом від 28.10. 2019р., в якому повідомляла про докази виконання нею даного кредитного договору.

На виконання ухвали суду про витребування доказів ТОВ «УБКІ» надіслало суду листування з банком, згідно якого після звернення позивачки до ТОВ «УБКІ» на запит товариства Альфа Банк повідомив, що кредит було продано 14.11. 2016р.

З письмових пояснень представника АТ «Альфа-Банк», які надійшли до суду апеляційної інстанції 19.10.2021р., убачається, що згідно договору факторингу №4-АБ/КІ від 14.11.2016р., укладеному між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором № 500485926, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та позивачкою. У подальшому згідно договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018р., укладеному між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», право вимоги за даним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА». За такого АТ «Альфа-Банк» не володіє інформацією щодо стану заборгованості за даним кредитним договором.

Отже, інформація за кредитним договором № 500485926, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та позивачкою, відповідає інформації щодо кредитного договору з ідентифікаційним номером 17959167, що міститься в кредитній історії позивачки. Інша інформація щодо кредитного договору №500485926 в Реєстрі кредитних історій, що веде відповідач ТОВ «УБКІ», відсутня.

З письмових пояснень представника ТОВ «УБКІ», які надійшли до суду апеляційної інстанції 08.11.2021р., убачається, що позивачка вже зверталася до суду з позовом про визнання інформації щодо кредитного договору № 500485926 недостовірною та видалення її з кредитної історії.

З матеріалів цивільної справи № 489/3039/20, яка була досліджена судом апеляційної інстанції вбачається, що судом розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», ТОВ «УБКІ» про зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду якого Ленінським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення від 15 жовтня 2020р., яким у задоволенні вимог було відмовлено. При цьому в тексті рішення зазначено, що зі змісту позовної заяви та доданого до неї звернення позивачки до банку від 22.03.2017 вбачається, що в травні 2015 року до позивачки звернувся працівник банку, який повідомив про наявність у неї заборгованості в розмірі 5720,00 грн., яку можна погасити оплативши лише 50 % заборгованості. Вказана сума, як слідує із заяви позивачки від 22.03.2017, була погашена нею 26.05.2015 і їй повідомили, що кредит погашено повністю та запропоновано взяти довідку в відділенні банку про відсутність претензій зі сторони банку. Згодом з`ясувалося, що отримана довідка банку не є підтвердженням факту закриття кредиту. Потім їй зателефонував працівник ТОВ «Кредитні ініціативи» з пропозиціями погасити заборгованість сплативши 10% від її розміру.

При цьому в матеріалах цивільної справи №489/3039/20 міститься тотожна інформація з Реєстру кредитних історій, що веде відповідач ТОВ «УБКІ», щодо спірного кредиту тій, яка надана позивачкою у даній справі.

Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчить про те, що інформація за кредитним договором № 500485926, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та позивачкою, відповідає інформації щодо кредитного договору з ідентифікаційним номером 17959167, що міститься в кредитній історії позивачки, про що позивачці було відомо, проте доказів про це суду першої інстанції нею надано не було.

Натомість АТ «Альфа Банк» надано докази, що кредитний договір № 500485926, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та позивачкою, який в кодованому вигляді містить в Реєстрі кредитних історій під ідентифікаційним номером 17959167, продано, а тому у банку відсутня інформація по поточній заборгованості за даним кредитним договором суду надані були.

За такого висновок суду, що позивачкою використані всі можливості з свого боку для доведення предмета позову, в той час як відповідачем АТ «Альфа-Банк» доказів на спростування доводів позивачки суду не надано, не відповідає дійсним обставинам справи.

З урахуванням викладеного вимоги до АТ «Альфа Банк» про зобов`язання вилучити із бухгалтерського обліку відомості про прострочену заборгованість за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із не укладенням такого договору ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з АТ «Альфа-Банк» є необґрунтованими.

Не відповідає обставинам справи і висновок суду про те, що оскільки АТ «Альфа-Банк» по договору № 17959167 від 03.06.2014 протягом 15 календарних днів не надало інформації на запит іншого відповідача - ТОВ «УБКІ», то ТОВ «УБКІ», враховуючи положення ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», повинно було вилучити з кредитної історії позивачки оспорювану інформацію, однак докази про це в матеріалах справи відсутні, оскільки АТ «Альфа-Банк» повідомило ТОВ «УБКІ», що в системі банку присутній вказаний кредитний договір закріплений за ІПН НОМЕР_1 , а також, що кредит продано 14.11.2016р.

Доказів про визнання кредитного договору № № 500485926, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та позивачкою, недійсним суду не надано, як і погашення заборгованості за даним кредитом в повному обсязі.

Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не надав та встановивши неповно обставини справи, дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом були неповно з`ясовані всі обставини справи, що призвело до неправильно застосовано до спірних правовідносин норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі апеляційної скарги ТОГВ «УБКІ» та скасувати рішення суду першої інстанцій в цілому та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов`язання вилучити із бухгалтерського обліку відомості про прострочену заборгованість за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із не укладенням такого договору ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з АТ «Альфа-Банк» відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання виключити з кредитної історії ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) всю інформацію, розміщену без письмової згоди суб`єкта кредитної історії за поданням АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 17959167 «договір продажу нерухомості» від 03.06.2014 у зв`язку із не укладанням такого договору ОСОБА_1 АТ з «Альфа-Банк» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року