Справа № 464/6414/21
пр.№ 2/464/1754/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.11.2021 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 07.09.2021 звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 04.03.2014. У вказаній квартирі зареєстровано двоє осіб - її брат ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_3 . З кінця 2014 року - початку 2015 року її брат ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, а проживає із своєю сім`єю, жодних відносин вони не підтримують. З дня, коли відповідач поїхав на постійне місце проживання у інше місце, він жодного разу не виявив бажання проживати у вищевказаній квартирі, будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чинилось. Особисті речі відповідача у квартирі відсутні, останній жодним чином не приймав і не приймає участі в утриманні квартири. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в такій не проживає понад один рік, не сплачує житлово-комунальні послуги, у відповідності до ст. 405 ЦК України, просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою.

Ухвалою від 23.09.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, 19.11.2021 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_4 , яка після реєстрації шлюбу 07.10.2020 із ОСОБА_5 , змінила прізвище на - « ОСОБА_4 », є власницею квартири АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується договором дарування квартири від 04.03.2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18565688 від 04.03.2014.

Згідно із довідкою ЛКП «Хуторівка» №883 від 25.08.2021, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК Української РСР).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Як вбачається з акту ЛКП «Хуторівка» від 25.08.2021, зі слів сусідів, ОСОБА_2 , 1989 р.н., зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак у такій не проживає.

Згідно із заявою ОСОБА_3 від 01.09.2021, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк М.Р., вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та постійно проживала з 13.11.2001. Окрім неї, у квартирі зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2 , однак з початку 2015 року фактично у такій не проживає, його речі у квартирі відсутні, участі в утриманні квартири він не приймає, житлово-комунальні послуги не сплачує.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів щодо поважних причин непроживання чи чинення перешкод йому у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк