Провадження № 22-ц/812/2128/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

справа № 488/3960/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку у письмовому провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду м.Миколаєва, постановлену 7 жовтня 2021 року суддею Чернявською Я.А. в приміщенні цього ж суду (повну ухвалу складено того ж дня),

У С Т А Н О В И В:

З листопада 2020 року в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодуванні шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 8 червня 2019 року.

Ухвалою Корабельного районного суду від 7 жовтня 2021 року зупинено провадження у цій справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, а саме до набрання законної сили судовим рішення у кримінальному провадженні №0000276 від 8 червня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт посилався на те, що за спеціальним деліктом (статті 1187 ЦК) особа, яка завдала шкоду при експлуатації джерел підвищеної небезпеки, несе відповідальність незалежно від наявності в її діях вини та складу кримінального правопорушення. Тому висновок суду першої інстанції про неможливість розгляду цієї цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні є необґрунтованим. Цивільна справа може бути розглянута по суті незалежно від результатів кримінального провадження, що свідчить про порушення судом першої інстанції положень пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК при вирішенні питання про зупинення провадження.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається апеляційним судом у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підставою цивільного позову є заподіяння шкоди внаслідок вчинення злочину, який підлягає встановленню у кримінальному провадженні. Цивільна та кримінальна справи пов`язані між собою, а обставини, які підлягаю з`ясуванню у цивільній справі, не можуть бути встановлені судом самостійно в межах цієї справи.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку, зокрема, кримінального судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (пункт 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Висновок про можливість чи неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, який має ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій судовій справі.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

З матеріалів справи вбачається, що підставою вимог до ОСОБА_3 щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну позивачки, та шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника її донькою, є зобов`язання, що випливають з деліктних правовідносин (глава 82 ЦК)

При цьому зазначені норми містять правило, так званого, генерального делікту (статті 1166,1167 ЦК), відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; а також правило спеціальних деліктів (зокрема, статті 1187, 1188 ЦК), яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо) та встановлюють відповідальність за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

При цьому склад деліктних правовідносин не містять такої обов`язкової складової, як вчинення заподіювачем кримінального правопорушення.

Не перешкоджає притягненню до цивільної відповідальності і відсутність кримінального переслідування такої особи або відсутність в його діях складу злочину.

Отже, обставини подій 8 червня 2019 року, які відповідно до вимог статтей 1166,1187 ЦК входять до предмету доказування та підлягають доведенню кожною із сторін, можуть бути встановлені в межах цивільної справи без попереднього вирішення питання про наявність в діях відповідача складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України.

Проте суд першої інстанції, дійшовши висновку про неможливість розгляду цивільної справи, не зазначив, які конкретно факти мають бути підтверджені тільки в рамках кримінального провадження і без встановлення яких неможливо встановити підстави цивільної відповідальності (1166,1187 ЦК).

Спільний характер деяких питань, які мають вирішуватись в межах кожної з цих справ, може лише, у деякій-мірі, спростити розгляд цивільної справи, але не призводить до об`єктивної неможливості розгляду цивільної справи до вирішення кримінальної.

Посилання позивачки у позові на те, що шкоду заподіяно відповідачем саме злочином, само по собі не визначає підстав відповідальності за вказаними нормами, а тому не може вважатись і підставою позову, яка має бути підтверджена лише у кримінальному провадженні.

Крім того, суд першої інстанції не звернув належної уваги і на те, що підставою застосування пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК є наявність справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, а не проведення досудового кримінального розслідування (до того ж зупиненого).

Суперечливим є і визначення судом строку, на який зупиняється провадження (набрання законної сили судовим рішенням), тоді як кримінальну справу на розгляд суду не передано.

Отже, встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що підстави цивільного позову ОСОБА_4 та надані докази дозволяють встановити характер правовідносин та наявність/відсутність підстав відповідальності ОСОБА_3 , що унеможливлює застосування судом механізму зупинення провадження у справі за пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК. Судом першої інстанції не дотримано умов застосування цієї процесуальної дії.

Оскільки висновок суду першої інстанції про такий характер зв`язку між цивільною та кримінальною справами є необґрунтованим, ухвала суду від 7 жовтня 2021 року про зупинення провадження підлягає скасуванню, а цивільна справа направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374,379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 жовтня 2021 року скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: Н.О. Тищук

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 11 листопада 2021 року.