Справа № 950/569/20
Номер провадження 2-р/950/5/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Лебедин

16 листопада 2021 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі Сивоконь А.І.,

з участю: відповідачки-позивачки ОСОБА_1 , представниці відповідачки-позивачки адвоката Берестовської С.О., представниці служби у справах дітей Древаль С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.07.2021 Лебединським районним судом Сумської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до неї про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину та за її зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, третя особа: служба у справах дітей Лебединської міської ради. Зазначеним рішенням, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 12.10.2021, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено повністю. Її вимоги задоволено та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею. Судове рішення заявниці є незрозумілим, так як воно не містить вказівки про те, що ОСОБА_2 зобов`язаний забезпечити місце проживання дитини разом з матір`ю. В той же час він рушення суду не виконує. ОСОБА_2 ізолював повністю їх дочку у житловому будинку в с. Павленкове Сумського району Сумської області та взагалі не випускає дитину навіть у двір. У зв`язку з тим, що рішення ОСОБА_2 не виконує, а відділом ДВС їй відмовлено у відкритті виконавчого провадження, постало питання про роз`яснення судового рішення, ухваленого судом першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представниця заявлені вимоги підтримали.

Представниця служби у справах дітей Лебединської міської ради погодилася з вимогами ОСОБА_1

ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, але до суду не з`явився. В наданих запереченнях послався на те, що підстави для задоволення даної зави відсутні, оскільки у резолютивній частині рішенні, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 , суд дослівно передав вимоги відповідачки-позивачка, викладені в її зустрічній позовній заяві. У своїй заяві про роз`яснення судового рішення ОСОБА_1 фактично просить змінити зміст прийнятого рішення, виклавши його в новій редакції, що є недопустимим. Тому у задоволенні її вимог просить відмовити.

Суд вважає за можливе провести судовий розгляд заяви ОСОБА_1 за відсутності ОСОБА_2 , оскільки за правилами ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів, заявлених ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, зокрема, наголошується на тому, що рішення суду має бути ясним та чітким. Цього вимагає принцип правової визначеності. Положення судового рішення, особливо його резолютивної частини, не повинні містити незрозумілих висловлювань, передбачати подвійного тлумачення. В протилежному випадку рішення суду повністю не усуває спору між сторонами та саме може породжувати суперечки.

Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі (постанова Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 638/8307/16-ц, провадження № 61-22744св18).

Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 16.01.2018 р. у справі № 2/522/23511/13, провадження № 61-11 св 18).

Під приводом роз`яснення судового рішення не може бути змінено його зміст. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення, про що зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 21 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009.

Суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення підлягають задоволенню, оскільки з відповідним клопотанням звернулася сторона у справі, якій не є незрозумілим ухвалене рішення в частині обов`язку одного з батьків передати дитину іншому, місце проживання з яким визначив суд.

Так, відповідно до рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12.07.2021, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, третя особа: служба у справах дітей Лебединської міської ради, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 12.10.2021, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину було відмовлено повністю, вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю задоволено та визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Разом з цим, рішення суду до цього часу є невиконаним попри те, що воно набрало законної сили.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України - суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє продовження у процесуальних кодексах, а також у Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12.07.2021 у справі № 950/569/20, що набрало законної сили 12.10.2021 року, є обов`язковим до виконання і за даним судовим рішенням ОСОБА_2 зобов`язаний забезпечити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , за місцем проживання останньої по АДРЕСА_1 .

У разі невиконання зазначеного судового рішення відповідний відділ ДВС зобов`язаний вчинити дій, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, спрямовані на його примусове виконання, оскільки згідно положень Основного Закону України обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покладено на державу (її органи), в тому числі органи державної виконавчої служби, які, здійснюючи свої повноваження, сприяють реалізації такої конституційної засади як обов`язковість судового рішення.

Керуючись ст. 271 ЦПК України;

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити рішення, ухвалене 12.07.2021 року Лебединським районним судом Сумської області у цивільній справі № 950/569/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на неповнолітню дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, третя особа: служба у справах дітей Лебединської міської ради, а саме, що ОСОБА_4 відповідно до даного рішення зобов`язаний забезпечити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.11.2021.

Суддя Чхайло О. В.