ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13419/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/163/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.

секретар Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Чернігівобленерго"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1 , Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 12 червня 2020 року, місце ухвалення рішення м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення 18.06.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. У вимогах заявленого позову, з урахуванням поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог (а.с.230-232, том 4), ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь 142 420 грн. 77 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 182 008 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. А саме, в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь:

моральну шкоду в сумі 60 000 грн. - за бездіяльність відповідача з приводу не розгляду на засіданні інформаційно-консультативного центру ПАТ "Чернігівобленерго" заяви ОСОБА_1 від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією, скарги ОСОБА_1 про тривале ухилення енергопостачальника від заключення із споживачем договору про користування електричною енергією; звернення ОСОБА_1 від 05.08.2015 року, з уточненнями до заяви від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року по справі №750/11313/15-ц;

моральну шкоду в сумі 52 008 грн. 60 коп. - за невиконання судового рішення з листопада 2015 року по січень 2017 року, невиконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.06.2015 року по справі №750/1688/15-ц, з листопада 2015 року по січень 2017 року, невиконання виконавчого листа №2/750/1082/15, виданого 03.08.2015 року, та ВП №48423100 з листопада 2015 року по січень 2017 року;

моральну шкоду в сумі 70 000 грн. - за упущену вигоду, як підприємця (ФОП ОСОБА_1 ) з листопада 2015 року по січень 2017 року - торгівля за адресою: АДРЕСА_1 по продажу кегового пива, напоїв та іншого, за неправомірні дії; суму упущеної вигоди - виконати договір оренди гаражного приміщення, яке розташовано у нижній частині його житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , №1/27 від 27.03.2015 року з ОСОБА_2 , з листопада 2015 року по січень 2017 року, за неправомірні дії відповідача; суму упущеної вигоди - не було можливості за вказаний час добудувати будинок, з листопада 2015 року по січень 2017 року; суму упущеної вигоди - не було можливості за вказаний час використовувати агрегати - бетономішалку, яка живиться 380 вольт, 5 кВт струму, з листопада 2015 року по січень 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за неправомірні дії відповідача; суму упущеної вигоди - невірне користування (вкладення) грошей ОСОБА_1 , не за призначенням, а також заморожування їх з листопада 2015 року по січень 2017 року, з підстав неправомірних дій відповідача.

Таким чином, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 182 008 грн. 60 коп.

В рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь 142 420 грн. 77 коп. за понесені ним матеріальні витрати у зв`язку з незаконним відключенням електропостачання та у зв`язку з тим, що відповідач не відновлював електропостачання з листопада 2015 року по січень 2017 року домоволодіння позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . А саме: 1.придбання електростанції "Кіпор" - 15 194 грн. 00 коп.; 2.придбання палива бензин А-92, А-95 (5 913,46 л) на суму 115 524 грн. 75 коп.; 3.придбання мастила моторного (10 л) - 1 630 грн.; 4.відправка та листування Укрпошта - 1 734 грн. 51 коп.; 5.проїзні квитки Чернігів-Київ в два напрямки (40 шт.) - 4 000 грн.; 6.електропроводка провід, 30 м2 х 1,5 - 186 грн. 65 коп.; 7.відновлення картриджа, заправка - 780 грн.; 8. папір для друку - 874 грн. 10 коп.; 9.ліки - 2 496 грн. 76 коп.

Спричинення позивачу відповідачем матеріальної шкоди ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення суду, яким АТ "Чернігівобленерго" було зобов`язано відновити електропостачання до будинку позивача АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був вимушений придбати електростанцію "Кіпор", паливо - бензин А-92, А-95, мастило моторне, електропроводку, папір для друку, ліки, а також оплатити послуги Укрпошти, послуги з відновлення та заправки картриджа. Позивач зазначив, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача він також був змушений придбавати вказані канцелярські товари для написання скарг та складання позовних заяв, відповідних клопотань, відзивів, а також надсилати письмові звернення до різних інстанцій.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Судом стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 122 489 грн. 82 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 142 489 грн. 82 коп. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір в сумі 2 065 грн. 69 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року є частково необґрунтованим, і у вказаній частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було в повній мірі досліджено докази по справі. ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги стверджує, що ним належними доказами, а саме, фіскальними чеками, товарними чеками, накладними, квитанціями, тощо, підтверджено, що у зв`язку з відключенням електроенергії 16.02.2015 року, він придбавав бензин марки А-92, А-95 в кількості 5913.46 л на суму 115 524 грн. 75 коп. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що він звертався до суду з відповідними позовними вимогами за різні хронологічні періоди, і дані спори було судом вирішено на його користь. ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначає, що факти стосовно бензину та розходом палива були встановлені попередніми судовими рішеннями, і вказані обставини не підлягають повторному доказуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 просить суд прийняти до уваги його перше звернення щодо матеріального і морального відшкодування за неправомірне відключення електропостачання відповідачем споживачу ОСОБА_1 , за період з 16.02.2015 року по 25.02.2015 року, тобто, протягом 9 днів, при цьому, позивачем було витрачено на бензин 3 760 грн. ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги стверджує, що за період з жовтня 2015року по січень 2017 року двома бензиновими генераторами було використано 5913.46 л бензину, за 427 діб. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що використаний позивачем за 427 діб об`єм бензину є цілком обґрунтованим, що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування спричинених збитків 115 524 грн. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що домоволодіння родини позивача більше, ніж два роки та вісім місяців було безпідставно відключено відповідачем від електропостачання, і вказані обставини змусили позивача письмово звертатись до органів прокуратури, поліції, мерії, Кабінету Міністрів, контролюючих органів НКРЕКП, до АМК, до адвокатів, при цьому, позивач ніс витрати на придбання канцелярських товарів, що підтверджено фіскальними та товарними чеками, також було здійснено поїздку до м.Києва з мирним пікетом (мітингом). Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що за даних обставин, суд першої інстанції безпідставно не стягнув на користь позивача з відповідача понесені ним матеріальні витрати, які є документально підтвердженими. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що суд першої інстанції при вирішенні вимог даного спору в частині відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, в порушення норм права, які регулюють спірні правовідносини, не дослідив тих обставин, що позивач відчував душевний біль, витрачав час на оскарження неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, які встановлені рішеннями суду, та переносив при цьому моральні страждання. За даних обставин, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що вимоги заявленого ним позову підлягають задоволенню у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції також не прийняв до уваги тих обставин, що позивачем було сплачено відповідні кошти за надання послуг адвоката, що також є матеріальними затратами позивача.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року є необґрунтованим, ухваленим судом першої інстанції з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 122 489 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" стверджує, що в позові ОСОБА_1 йдеться мова про відключення електропостачання 30.03.2015 року, та зазначений період, за який позивач просить стягнути моральну та матеріальну шкоду, а саме, з листопада 2015 року по січень 2017 року, при цьому, щодо відключення ОСОБА_1 16.02.2015 року було ухвалено рішення у справі №750/8487/17 щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, яке набрало законної сили, та виконано в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що судом першої інстанції не тільки не надана обґрунтована правова оцінка доказам у справі, а також не вірно підрахована сума матеріального відшкодування, яка на думку суду, підлягає відшкодуванню, а саме: генератор "Кіпор" - 15 194 грн., пальне - 106 344 грн. 80 коп., мастило моторне 10 л - 1 630 грн., загальна сума становить 123 168 грн. 80 коп., а не 122 489 грн. 82 коп., як зазначив у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що в обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що він був змушений придбавати третій бензиновий генератор "Кіпор", оскільки один із раніше придбаних генераторів відновленню не підлягає. Проте, генератор був придбаний 29.12.2016 року, а висновок сервісного центру ВПК Сервіс датований 01.03.2017 року, що суперечить доводам позивача. Крім того, доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' стверджують, що дана довідка була предметом дослідження в іншій цивільній справі, та підставою відшкодування вартості четвертого бензинового генератора, проте, вказана обставина не прийнята до уваги судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що відповідачем вже відшкодовано позивачу вартість 2 бензинових генераторів та вартість сонячних фотомодулів, що разом складає необхідну споживачу потужність 5 кВт. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що в чеку на придбання бензинового генератора та в технічному паспорті зазначені різні марки генератора ''Кіпор''. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' стверджують, що позивачем не надано суду переліку струмоприймачів та електроустановок, для роботи яких необхідно використати більше, ніж 5 кВт потужності, при цьому відповідач не брав на себе зобов`язань забезпечувати підприємницькі потреби позивача. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що позивач не надав суду доказів щодо придбання бензогенератора "Кіпор". Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що позивач не надав суду відповідного розрахунку використання певної кількості пального, за наявності у позивача сонячних батарей, які забезпечують його електроенергією в теплу пору року. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що проведеною по справі за клопотанням відповідача комплексною лінгвістичною та технічною експертизою документів було встановлено, що при відсутності дійсної події продажу товарів або втручанні у фіскальну пам`ять пристрою задля зміни інформації в ній, навіть у випадку дотримання вимог щодо змісту чеку, його структури і його виконанні безпосередньо на РРО, зміст поняття "розрахунковий документ" щодо такого чеку не відображується у повному обсязі, а отже, загалом такий чек не відповідає поняттю "розрахунковий документ". Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що надані позивачем суду фіскальні чеки на придбання пального, не можуть вважатися належними та допустимими доказами по справі, оскільки не є підтвердженою їх достовірність. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що позивачем взагалі не надано суду належного обґрунтування щодо необхідності придбання моторного мастила. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що вимоги заявленого позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача по припиненню постачання електричної енергії до домоволодіння позивача, задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Примусове виконання рішення суду регулюється Законом України "Про виконавче провадження", який не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру, протиправності поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що ОСОБА_1 не надав суду обґрунтування та належного розрахунку моральної шкоди в розмірі 52 008 грн. 60 коп., а також доказів погіршення стану свого здоров`я та тих обставин, що даний факт пов`язано з неправомірними діями відповідача. За даних обставин, Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" вважає, що стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, є безпідставним. Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" в доводах апеляційної скарги звертає увагу суду на ті обставини, що договір про користування електричною енергією з ОСОБА_1 було укладено лише 28.12.2017 року, і за даних обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про захист прав споживачів". В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" зазначає, що на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року по цивільній справі №750/11313/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ''Чернігівобленерго'' про захист прав споживачів, комісією Інформаційно - консультаційного центру ПАТ ''Чернігівобленерго'' було проведено засідання Комісії Інформаційно - консультаційного центру ПАТ "Чернігівобленерго", про що складено протокол №49 від 30.06.2018 року. За даних обставин, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року по цивільній справі №750/11313/15-ц було виконано, а тому стягнення моральної шкоди є недоцільним. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго'' стверджують, що ні Закон України ''Про виконавче провадження'', ні Закон України ''Про захист прав споживачів'', ні нормативні документи в сфері електроенергетики та Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії не передбачають відшкодування моральної шкоди, і за даних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" Донець І.М. просить залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку із її безпідставністю.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Роговець В.Д. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги Донця І.М., апеляційну скаргу Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' просили залишити без задоволення у зв`язку із її необґрунтованістю.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача - Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги відповідача, апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Судом стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 122 489 грн. 82 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 142 489 грн. 82 коп. У задоволенні іншої частини вимог судом відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір в сумі 2 065 грн. 69 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року в частині відмови у задоволенні вимог заявленого ним позову, не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" відносно того, що висновки рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Разом з тим, з частковим врахуванням доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго", апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 16.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_1 30.03.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" відновити електропостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Даним рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку ОСОБА_1 було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства, крім того, по справі відповідачем не було доведено наявності підстав для відключення домоволодіння ОСОБА_1 від електропостачання (а.с.155-156, том 1).

Постановою заступника начальника Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 25.09.2015 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку з направленням державним виконавцем подання (повідомлення) до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, згідно статті 382 КК України, за невиконання судового рішення (а.с.206,зворот, том 1).

Як вказує позивач у вимогах заявленого позову, у зв`язку із неправомірними діями відповідача, ОСОБА_1 був вимушений: 1)придбати бензогенератор "Кіпор" за 15 194 грн. (товарний чек №38 від 29.12.2016 року (а.с.133, том 1)); 2) придбати бензин на загальну суму 115 524 грн. 75 коп. в кількості 5 913,46 л (фіскальні чеки (а.с.134-139, том 1)); 3)придбати моторне мастило на загальну суму 1 630 грн. в кількості 10 л (товарні чеки №47 від 05.01.2017 року, №143 від 25.06.2016 року (а.с.133, 134, том 1)); 4)оплатити послуги поштового зв`язку в сумі 1 734 грн. 51 коп. (фіскальні чеки (а.с.140-152, 223-242, том 1)); 5)оплатити проїзні квитки Чернігів-Київ в два напрямки (40 шт.) на суму 4 000 грн. (квитки на автобус (а.с.250-251, том 1, а.с.1-4, том 2)); 6)придбати електропроводку провід 30м2 х 1,5 на суму 186 грн. 65 коп. (фіскальний чек (а.с.242, том 1); 7) понести витрати на відновлення картриджа та його заправку в сумі 780 грн. (товарні чеки №0215 від 28.01.2016 року, №0365 від 15.02.2016 року (а.с.5, том2)); 8)придбати папір для друку на суму 874 грн. 10 коп. (фіскальні чеки (а.с.6-7, том2)); 9)придбати ліки на суму 2 496 грн. 76 коп. (фіскальні чеки (а.с.8-11, том 2)), а всього на загальну суму: 142 420 грн. 77 коп.

У вимогах заявленого позову, з урахуванням поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог (а.с.230-232, том 4), в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_1 просив суд стягнути на свою користь 142 420 грн. 77 коп. за понесені ним матеріальні витрати у зв`язку з незаконним відключенням електропостачання та у зв`язку з тим, що відповідач не відновлював електропостачання з листопада 2015 року по січень 2017 року домоволодіння позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Статуту АТ "Чернігівобленерго", рішенням Загальних зборів від 16.04.2019 року змінено найменування Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на Акціонерне товариство "Чернігівобленерго", а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне. Скорочене найменування - АТ "Чернігівобленерго".

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичні обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення будинку ОСОБА_1 від електропостачання, що призвело до порушення його прав, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі, який підтверджено належними доказами, а саме, щодо: придбання бензогенератора "Кіпор" на суму 15 194 грн. (товарний чек №38 від 29.12.2016 року (а.с.133, том 1)); придбання бензину на загальну суму 106 344 грн. 80 коп. (фіскальні чеки (а.с.136-139, том 1)); придбання моторного мастила на загальну суму 1 630 грн. (товарні чеки №47 від 05.01.2017 року, №143 від 25.06.2016 року (а.с.133, 134, том 1).

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" відносно того, що висновки суду першої інстанції у вказаній частині не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року у вказаній частині, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідачем не надано належних та достатніх у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України доказів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що проведеною по справі за клопотанням відповідача комплексною лінгвістичною та технічною експертизою документів було встановлено, що при відсутності дійсної події продажу товарів або втручанні у фіскальну пам`ять пристрою задля зміни інформації в ній, навіть у випадку дотримання вимог щодо змісту чеку, його структури і його виконанні безпосередньо на РРО, зміст поняття "розрахунковий документ" щодо такого чеку не відображується у повному обсязі, а отже, загалом такий чек не відповідає поняттю "розрахунковий документ". Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що надані позивачем суду фіскальні чеки на придбання пального, не можуть вважатися належними та допустимими доказами по справі, оскільки не є підтвердженою їх достовірність. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що позивачем взагалі не надано суду належного обґрунтування щодо необхідності придбання моторного мастила.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.203-205, том 5), в ході розгляду даної справи судом першої інстанції за клопотанням представника відповідача ухвалою суду першої інстанції від 14.08.2020 року по справі було призначено судову експертизу, на вирішення якої судом поставлено наступні питання:

1.Яке значення має словосполучення "розрахунковий документ", зафіксоване в тексті статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР?

2.Чи виготовлені надані розрахункові документи №813888 від 06.11.2015р.; №814288 від 15.12.2015р.; №814888 від 25.12.2015р.; №815581 від 15.01.2016р.; №815885 від 06.02.2016р.; №816585 від 27.02.2016р.; №816995 від 17.03.2016р.; №817195 від 18.04.2016р.; №817575 від 17.05.2016р.;№818113 від 09.07.2016р.; №818113 від 17.08.2016р.; №818333 від 15.10.2016р.; № 818414 від 17.11.2016р.; №818414 від 20.12.2016р.; №929079 від 11.02.2016р. шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

3.Чи з одного набору (одного стереотипу, одним кліше) та в одній закладці надруковані дані розрахункові документи №813888 від 06.11.2015р.; №814288 від 15.12.2015р.; №814888 від 25.12.2015р.; №815581 від 15.01.2016р.; №815885 від 06.02.2016р.; №816585 від 27.02.2016р.; №816995 від 17.03.2016р.; №817195 від 18.04.2016р.; №817575 від 17.05.2016р.; №818113 від 09.07.2016р.; №818113 від 17.08.2016р.; №818333 від 15.10.2016р.; №818414 від 17.11.2016р.; №818414 від 20.12.2016р.; №929079 від 11.02.2016р.?

4.Яким друкарським засобом (тип, марка, модель) виготовлено текст (зображення) у розрахункових документах №813888 від 06.11.2015р.; №814288 від 15.12.2015р.;№814888 від 25.12.2015р.; №815581 від 15.01.2016р.; №815885 від 06.02.2016р.; №816585 від 27.02.2016р.; №816995 від 17.03.2016р.; №817195 від 18.04.2016р.; №817575 від 17.05.2016р.; №818113 від 09.07.2016р.; №818113 від 17.08.2016р.; №818333 від 15.10.2016р.; № 818414 від 17.11.2016р.; №818414 від 20.12.2016р.; №929079 від 11.02.2016р.?

5.Яка відносна давність виготовлення розрахункових документів №813888 від 06.11.2015р.; №814288 від 15.12.2015р.; №814888 від 25.12.2015р.; №815581 від 15.01.2016р.; №815885 від 06.02.2016р.; №816585 від 27.02.2016р.; №816995 від 17.03.2016р.; №817195 від 18.04.2016р.; №817575 від 17.05.2016р.; №818113 від 09.07.2016р.; №818113 від 17.08.2016р.; №818333 від 15.10.2016р.; № 818414 від 17.11.2016р.; №818414 від 20.12.2016р.; №929079 від 11.02.2016р.?

У Висновку експертів за результатами проведення комплексної лінгвістичної експертизи та технічної експертизи документів від 28.11.2019 року №1860-1874/1886/19-24 (а.с.217-232, том 5), зокрема, зазначено: ''1. … при відсутності події продажу товарів або втручанні у фіскальну пам`ять пристрою задля зміни інформації в ній, навіть у випадку дотримання вимог щодо змісту чеку, його структури і його виконання безпосередньо на РРО, зміст поняття "розрахунковий документ" щодо такого чеку не відображується в повному обсязі, а отже, загалом такий чек не відповідає поняттю "розрахунковий документ", вказаному у п.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР.''

Відповідно до ч.1 статті 110 ЦПК України, яка регламентує оцінку висновку експерта судом, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки відсутність події продажу товарів або ознак виготовлення наданих позивачем вищезазначених розрахункових документів шляхом монтажу за допомогою комп`ютерної або копіювально-розмножувальної техніки, не встановлено ні під час розгляду даної справи судом першої інстанції, ні висновком експертів за результатами проведення комплексної лінгвістичної експертизи та технічної експертизи документів від 28.11.2019 року №1860-1874/1886/19-24 (а.с.217-232, том 5), то суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 12.06.2020 року дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що оригінали фіскальних чеків, надані позивачем на підтвердження факту придбання ним бензину, є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, положення Закону України "Про захист прав споживачів" не приписують споживачу обов`язку при придбанні ним відповідного товару перевіряти, чи зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій фіскальний чек.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано не стягнув в повному обсязі на користь позивача з відповідача витрати ОСОБА_1 на придбання бензину марки А-92, А-95, не спростовують висновку суду першої інстанції у вирішенні вказаної частини позовних вимог ОСОБА_1 . Оскільки, як вбачається з вимог заявленого позову, з врахуванням заяви ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог (а.с.230-232, том 4), позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди були заявлені позивачем за хронологічний період з листопада 2015 року по січень 2017 року (по 31.12.2016 року, включно).

Відповідно до приписів ч.1 статті 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу в межах вимог заявленого позову, а саме, в межах заявленого позивачем хронологічного періоду стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача, в рахунок відшкодування витрат ОСОБА_1 на придбання бензину, відповідно до фіскальних чеків на придбання бензину від 17.01.2017 року - 8 780 грн. та від 23.11.2017 року - 500 грн. (а.с.134, том 1). Оскільки вказані придбання бензину були здійснені позивачем поза межами хронологічного періоду, за який він просить відшкодувати матеріальні збитки.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" зазначають, що в обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказував, що він був змушений придбавати третій бензиновий генератор "Кіпор", оскільки один із раніше придбаних генераторів відновленню не підлягає. Проте, генератор був придбаний 29.12.2016 року, а висновок сервісного центру ВПК Сервіс датований 01.03.2017 року, що суперечить доводам позивача.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ''Чернігівобленерго'' не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року у вказаній оскаржуваній частині, оскільки судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 15 194 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат позивача на придбання бензогенератора ''Кіпор'', згідно товарного чеку 38 від 29.12.2016 року (а.с.133, том 1).

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" стверджують, що вимоги заявленого позову ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дій відповідача по припиненню постачання електричної енергії до домоволодіння позивача, задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необґрунтованістю. Примусове виконання рішення суду регулюється Законом України "Про виконавче провадження", який не передбачає стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру, протиправності поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяною шкодою. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" вказують, що ОСОБА_1 не надав суду обґрунтування та належного розрахунку моральної шкоди в розмірі 52 008 грн. 60 коп., а також доказів погіршення стану свого здоров`я та тих обставин, що даний факт пов`язано з неправомірними діями відповідача. За даних обставин, Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" вважає, що стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, є безпідставним. Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" в доводах апеляційної скарги звертає увагу суду на ті обставини, що договір про користування електричною енергією з ОСОБА_1 було укладено лише 28.12.2017 року, і за даних обставин, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про захист прав споживачів". В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство "Чернігівобленерго" зазначає, що на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року по цивільній справі №750/11313/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ''Чернігівобленерго'' про захист прав споживачів, комісією Інформаційно - консультаційного центру ПАТ ''Чернігівобленерго'' було проведено засідання Комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ "Чернігівобленерго", про що складено протокол №49 від 30.06.2018 року. За даних обставин, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року по цивільній справі №750/11313/15-ц було виконано, а тому стягнення моральної шкоди є недоцільним. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго'' стверджують, що ні Закон України ''Про виконавче провадження'', ні Закон України ''Про захист прав споживачів'', ні нормативні документи в сфері електроенергетики та Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії не передбачають відшкодування моральної шкоди, і за даних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, виходячи із наступного.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року, вирішуючи вимоги заявленого позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості.

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про захист прав споживача, задоволено. Судом визнано неправомірною бездіяльність Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з приводу не розгляду на засіданні Інформаційно-консультаційного центру ПАТ "Чернігівобленерго" заяви ОСОБА_1 від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією; скарги ОСОБА_1 від 27.05.2015 року на тривале ухилення енергопостачальника від заключення із споживачем договору про користування електричною енергією; звернення ОСОБА_1 від 05.08.2015 року, з уточненнями до його заяви від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" згідно із вимогами Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №299 від 12.03.2009 року, розглянути на засіданні Комісії Інформаційно-консультаційного центру: заяву ОСОБА_1 від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією; скаргу ОСОБА_1 від 27.05.2015 року на тривале ухилення енергопостачальника від заключення із споживачем договору про користування електричною енергією; звернення ОСОБА_1 від 05.08.2015 року з уточненнями до його заяви від 27.05.2015 року про укладення договору про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.99, том 1).

Судом встановлено, що на виконання вказаного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" про захист прав споживача, було проведено засідання комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ "Чернігівобленерго'', про що було складено протокол №49 від 30.06.2018 року. Таким чином, судом в ході розгляду даної справи було встановлено факти бездіяльності відповідача (невиконання вказаних в позовній заяві ОСОБА_1 судових рішень з листопада 2015 року по січень 2017 року), а також тривалого невиконання відповідачем зазначеного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015 року, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

За даних обставин, в ході судового розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача відносно того, що протиправні дії АТ "Чернігівобленерго", які виразились в порушенні прав споживача, призвели до необхідності застосування позивачем додаткових зусиль для організації свого побуту та діяльності в період відсутності електропостачання, тобто, позивачу була завдана моральна шкода у вигляді душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, що дає право позивачу на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За приписами ч.1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Положення статті 1167 ЦК України регламентують підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін; виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатись як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, § 40).

Приймаючи до уваги положення вищезазначених норм права, які регламентують спірні правовідносини та фактичні обставини справи, суд першої інстанції вважав обґрунтованими доводи позивача відносно того, що внаслідок порушення його прав відповідачем, ОСОБА_1 відчував душевні страждання, що призвело до порушення звичайного способу життя позивача, чим в сукупності підтверджується завдання позивачу моральної шкоди.

За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з АТ "Чернігівобленерго" на користь позивача ОСОБА_1 , з врахуванням вищезазначених встановлених фактичних обставин справи, становить 20 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, а також виходячи із засад виваженості, розумності, добросовісності, справедливості, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" не спростовують обґрунтованості висновку рішення суду першої інстанції від 12.06.2020 року про стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що суд першої інстанції при вирішенні вимог даного спору в частині відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, в порушення норм права, які регулюють спірні правовідносини, не дослідив тих обставин, що позивач відчував душевний біль, витрачав час на оскарження неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, які встановлені рішеннями суду, та переносив при цьому моральні страждання. За даних обставин, в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що вимоги заявленого ним позову в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують обґрунтованості розміру морального відшкодування, стягнутого судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, оскільки вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер правопорушення, глибину і тривалість завданих відповідачем своїми протиправними діями і бездіяльністю душевних страждань, і виходячи при цьому із засад розумності та виваженості, вважав достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 20 000 грн.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 70 000 грн. - за упущену вигоду, як підприємця (ФОП ОСОБА_1 ) з листопада 2015 року по січень 2017 року - торгівля за адресою: АДРЕСА_1 по продажу кегового пива, напоїв та іншого, за неправомірні дії; суму упущеної вигоди - виконати договір оренди гаражного приміщення, яке розташовано у нижній частині його житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , №1/27 від 27.03.2015 року з ОСОБА_2 , з листопада 2015 року по січень 2017 року, за неправомірні дії відповідача; суму упущеної вигоди - не було можливості за вказаний час добудувати будинок, з листопада 2015 року по січень 2017 року; суму упущеної вигоди - не було можливості за вказаний час використовувати агрегати - бетономішалку, яка живиться 380 вольт, 5 кВт струму, з листопада 2015 року по січень 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за неправомірні дії відповідача; суму упущеної вигоди - невірне користування (вкладення) грошей ОСОБА_1 , не за призначенням, а також заморожування їх з листопада 2015 року по січень 2017 року, з підстав неправомірних дій відповідача.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної частини позовних вимог. Оскільки відсутні підстави для задоволення вимог заявленого позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 70 000 грн., завданої припиненням електропостачання до будинку позивача, що спричинило ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди, право на відшкодування яких передбачено пунктом другим частини другої статті 22 Цивільного кодексу України. При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів тих обставин, скільки б він міг реально одержати за звичайних обставин коштів у разі, якби його право не було порушено, а також, в чому саме полягала б ця вигода.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що домоволодіння родини позивача більше, ніж два роки та вісім місяців було безпідставно відключено відповідачем від електропостачання, і вказані обставини змусили позивача письмово звертатись до органів прокуратури, поліції, мерії, Кабінету Міністрів, контролюючих органів НКРЕКП, до АМК, до адвокатів, при цьому, позивач ніс витрати на придбання канцелярських товарів, що підтверджено фіскальними та товарними чеками, також було здійснено поїздку до м.Києва з мирним пікетом (мітингом). Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджують, що за даних обставин, суд першої інстанції безпідставно не стягнув на користь позивача з відповідача понесені ним матеріальні витрати, які є документально підтвердженими.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат на оплату відправки та листування Укрпошта - 1 734 грн. 51 коп.; оплати проїзних квитків Чернігів-Київ в два напрямки (40 шт.)-4 000 грн.; придбання електропроводки проводу, 30 м2 х 1,5 - 186 грн. 65 коп.; відновлення картриджа, заправка - 780 грн.; придбання паперу для друку - 874 грн. 10 коп.; придбання ліків - 2 496 грн. 76 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані витрати позивача не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, а також позивачем не доведено необхідності витрачання даних коштів саме внаслідок незаконних дій відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність відмови у вищевказаній частині вимог заявленого позову у зв`язку з їх недоведеністю. Позивачем не надано належних та достатніх у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України доказів на спростування вищезазначених висновків суду першої інстанції. Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, приймаючи до уваги приписи норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичні обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення будинку ОСОБА_1 від електропостачання, що призвело до порушення його прав, обґрунтовано дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі, який підтверджено належними доказами, а саме, щодо: придбання бензогенератора "Кіпор" на суму 15 194 грн. (товарний чек №38 від 29.12.2016 року (а.с.133, том 1)); придбання бензину на загальну суму 106 344 грн. 80 коп. (фіскальні чеки (а.с.136-139, том 1)); придбання моторного мастила на загальну суму 1 630 грн. (товарні чеки №47 від 05.01.2017 року, №143 від 25.06.2016 року (а.с.133, 134, том 1).

Разом з тим, визначаючи загальний розмір відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції допустив арифметичну помилку. А саме, загальний розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 123 168 грн. 80 коп. (15 194 грн. + 106 344 грн. 80 коп. + 1 630 грн. = 123 168 грн. 80 коп.), а не 122 489 грн. 82 коп., як зазначив в оскаржуваному рішенні від 12.06.2020 року суд першої інстанції.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що питання виправлення вказаної арифметичної помилки, допущеної в рішенні суду першої інстанції від 12.06.2020 року, може бути вирішено судом в порядку приписів статті 269 ЦПК України.

Також апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч.1, ч.6, ч.13 статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів", рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 1 427 (одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 49 коп.".

Розрахунок наступний: 324 429 грн. 37 коп. (ціна позову) х 1% х 44% (відсоток, на який задоволено позов (143 168 грн. 80 коп. : 324 429 грн. 37 коп. х 100%)) = 1 427 грн. 49 коп.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року необхідно залишити без змін.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Роговець В.Д. на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльністю №430 від 10.04.2009 року (а.с.61, том 6), договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 07.07.2020 року (а.с.62, том 6), ордеру на надання правової допомоги серія ЧН №109476 від 09.12.2020 року (а.с.57, том 6).

На підтвердження розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до матеріалів справи надано квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 07.07.2020 року про оплату ОСОБА_1 послуг за надання правничої допомоги, згідно договору від 07.07.2020 року в сумі 2 000 грн. (а.с.64, том 6), а також детальний розрахунок витрат часу адвоката Роговець В.Д. по даній цивільній справі (а.с.63, том 6).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

На підставі наведеного, приймаючи до уваги приписи статей: 137, 141 ЦПК України, а також заявлене в засіданні апеляційного суду представником відповідача клопотання про зменшення суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката Роговець В.Д., у зв`язку з їх неспівмірністю, апеляційний суд, з врахуванням засад виваженості, розумності, добросовісності, справедливості дійшов висновку, що з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06.2020 року змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 1 427 (одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 49 коп.".

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.06. 2020 року апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін.

На підставі положень статей: 137,141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 1 500 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 червня 2020 року змінити в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь держави судовий збір у розмірі 1 427 (одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 49 коп.".

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь ОСОБА_1 1 500 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 18.01.2021 року.

Головуючий: Судді: