Справа № 372/1830/21
Провадження 2-1249/21
ухвала

Іменем України

18 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.

за участі секретаря Куник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про скасування арешту на майно, третя особа ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про скасування арешту на майно, третя особа ОСОБА_2 .

В позовній заяві позивач просив визнати недійсним та скасувати арешт накладений на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , який 13.08.2014 року внесений до єдиного державного реєстру. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що даний арешт накладено в рамках виконання ухвали про забезпечення позову у справі №372/3794/14 за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Козинської селищної ради, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , Обухівської районної державної адміністрації (в особі органу опіки та піклування) про скасування та визнання незаконним рішення селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на житловий будинок. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 року прийнято остаточне рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. Проте, заходи забезпечення позову судом не скасовані. Виконавче провадження закрито, проте арешт не знятий.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у позові, оскільки подано до неналежного відповідача. Також відповідач зазначив, що арешт на нерухоме майно позивача накладено в рамках забезпечення позову при розгляді цивільної справи, тобто вирішення питання про зняття арешту належить вирішувати шляхом подачі заяви про скасування заходів забезпечення позову з подальшим пред`явленням процесуального документа до Центрів надання адміністративних послуг.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_6 подав заяву до суду про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом Виконавчого комітету Козинської селищної ради, ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , Обухівської районної державної адміністрації (в особі органу опіки та піклування) про скасування та визнання незаконним рішення селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на житловий будинок.

В рамках вищезазначеної справи, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06.08.2014 року забезпечено позовом шляхом накладення арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про накладення арешту.

Остаточним рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.06.2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У частині першій статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19.в, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У даному випадку спір про належність майна відсутній і особа (позивач ОСОБА_1 ) є стороною виконавчого провадження.

При цьому арешт накладено в рамках забезпечення позову під час розгляду цивільної справи №372/3794/14.

У зв`язку із чим, вказане питання підлягає вирішенню в порядку ст. 154 ЦПК України, тобто шляхом подачі заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскільки законодавством України у даному випадку передбачений інший спосіб захисту, а саме скасування заходів забезпечення позову шляхом подачі відповідної заяви до суду, який розглядав спір, в порядку ст. 154 ЦПК України, то суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 29 липня 2020 року в справі № 161/3171/19, від 20 січня 2021 року в справі № 157/298/19, від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 255, 263, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про скасування арешту на майно, третя особа ОСОБА_2 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В.Висоцька