Справа № 329/196/21
Провадження № 2/329/98/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Богослова А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників та проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15 січня 2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 грн., з датою повернення до 29 січня 2020 року, що підтверджується розпискою. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач добровільно не виконав зобов`язання, грошові кошти не повернув. Позивач ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2000 грн.

Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 01.04.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 2000 грн., які зобов`язався повернути до 29 січня 2020 року.

Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 15 січня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики строк - до 29 січня 2020 року, зобов`язання не виконав, кошти за позикою не повернув.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи те, що відповідач надані позивачем в борг грошові кошти в розмірі 2000 грн. не повернув, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надав, сума боргу підлягає стягненню із відповідача.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530,625, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 81,141,263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.В.Богослов