ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Суми

Справа №591/2426/20

Номер провадження 22-ц/816/1551/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Джем-М», Сумська міська рада в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2021 року, постановлене у складі судді Шелєхової Г.В., у приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 11 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Джем-М», Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним, протоколу загальних зборів, визнання недійсним змін до установчих документів та скасування реєстраційної дії.

Позов мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року з ОСОБА_2 на його користь було стягнуто 210 293,42 грн боргу та 2102,93 грн на відшкодування судових витрат.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Вказує, що на момент відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 був засновником та кінцевим бенефіціарним власником ПП «Джем-М» та володів 50% статутного капіталу номінальною вартістю 500 000,00 грн. 08 вересня 2018 року частка ОСОБА_2 у статутному капіталі ПП «Джем-М» була відчужена його дружині ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідачем була відчужена належна йому частка в статутному капіталі під час обтяження всього майна боржника.

Вважає, що відповідач уклав оспорюваний договір з метою приховування майна від стягнення в рахунок погашення боргу, його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Джем-М» від 31 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; протокол №5 зборів засновників ПП «Джем-М» від 31 серпня 2018 року в частині питання другого порядку денного та питання третього порядку денного; статут ПП «Джем-М» затверджений протоколом зборів засновників ПП «Джем-М» №5 від 31 серпня 2018 року, скасувати реєстраційну дію №2 від 08 вересня 2018 року відносно ПП «Джем-М» про внесення змін до установчих документів юридичної особи; змінити склад засновників.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 06 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Джем-М» від 31 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнав недійсним протокол №5 зборів засновників Приватного підприємства «Джем-М» від 31 серпня 2018 року в частині питання другого порядку денного та питання третього порядку денного.

Визнав недійсним статут Приватного підприємства «Джем-М» від 31 серпня 2018 року в частині питання другого порядку денного та питання третього порядку денного.

Скасував реєстраційну дію №50017003 від 08 вересня 2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Приватного підприємства «Джем-М» () про внесення змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу засновників.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. постановою від 21 лютого 2018 року накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, а лише 30 квітня 2021 року в ЄДР приватним виконавцем Мукорез О.Л. внесено відомості про відкриття виконавчого провадження і постановою від 06 травня 2021 року накладено арешт на майно (майно, корпоративні права). Таким чином, арешт на корпоративні права в статутному капіталі ПП «Джем-М», які належали відповідачу, накладено тільки у 2021 році.

Отже, на час укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу корпоративних прав у статутному капіталі Приватного підприємства «Джем-М» та здійснення державної реєстрації змін, частка власності у статутному капіталі підприємства належала ОСОБА_2 та не перебувала під арештом.

Також звертає увагу на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не тільки укладено договір, а й виконано його умови, а саме передано у власність ОСОБА_3 частку в статутному капіталі ПП «Джем-М» за актом приймання-передачі, а також вчинено всі необхідні реєстраційні дії по внесенню відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, що свідчить про те, що внутрішня воля сторін договору відповідала зовнішньому її прояву, учасники правочину мали намір створити правові наслідки на момент вчинення правочину, сторони договору намагалися досягти правового результату та домоглися його, а тому вважає такий правочин не є фіктивним.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Іваненко Н.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги за необґрунтованістю, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Іваненко Н.О., яказаперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП «Джем-М» від 31 серпня 2018 року зі своєю дружиною ОСОБА_3 з метою приховування цього майна під час стягнення в рахунок погашення боргу за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року, його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, а тому цей правочин є фіктивним. Крім того, відомості про обтяження відносно ОСОБА_2 були наявні у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21 лютого 2018 року, при відчуженні рухомого майна боржника, який не мав права на його відчуження, особа, що придбала це майно за відплатним договором не вважається його добросовісним набувачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 08 грудня 2017 року стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 210293,42 грн боргу та 2102,93 грн відшкодування понесених по справі судових витрат (а. с. 7, т. 1).

Апеляційний суд Сумської області постановою від 21 серпня 2018 року, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року залишив без змін. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн (а. с. 13-14, т. 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 20 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП№ 55851283 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 210293,42 грн боргу та 2102,93 грн відшкодування понесених по справі судових витрат (а .с. 17, т. 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. від 21 лютого 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 . Внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а. с. 19-20, т. 1).

31 серпня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі приватного підприємства «Джем-М» (а. с. 21-22 т. 4).

Відповідно до акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ПП «Джем-М» від 01 серпня 2018 року, ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_3 прийняла частку у статутному капіталі ПП «Джем-М» у розмірі 50%, яка в грошовому еквіваленті становить 500 000 грн (а. с.25, т. 1).

Згідно з протоколом №5 зборів засновників ПП «Джем-М» від 31 серпня 2018 року, відповідно до питання 2 порядку денного задоволено заяву ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників ПП «Джем-М» та передачу належної йому частки у статутному капіталі ПП «Джем-М» у розмірі 500 000 грн, що становить 50% від загального розміру статутного капіталу на користь ОСОБА_3 . Згідно питання 3 порядку денного розподілено частки учасників у статутному капіталі ПП «Джем-М» наступним чином: ОСОБА_5 - 50%, що становить 500 000 грн, ОСОБА_3 - 50%, що становить 500 000 грн (а. с. 26, т. 1).

Державна реєстрація змін зареєстрована державним реєстратором Управління «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради 08 вересня 2018 року за №6003592 та 09 вересня 2018 року №8003592 ( а. с.27-30, т. 1).

З 12 грудня 2015 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ( а.с.31-33, т. 1).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Тлумачення статті 234 ЦК України, свідчить, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважається, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.

Згідно п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України).

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи, інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Відповідні правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17.

Таким чином, ОСОБА_2 , відчужуючи належну йому частку у статутному капіталі ПП «Джем-М», був обізнаний про наявність рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року про стягнення боргу та наявність відкритого виконавчого провадження та передбачав негативні наслідки для себе у випадку невиконання судового рішення.

На момент вчинення оспорюваного договору ОСОБА_2 перебував у Єдиному реєстрі боржників та відносно нього 21 лютого 2018 року було внесено відомості про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно.

Боржник, який відчужує майно після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Відтак, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Як убачається зі змісту договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства «Джем-М» від 31 серпня 2018 року розмір вкладу ОСОБА_2 у статутному капіталі підприємства становить 500000 грн, проте відповідач продав свою частку дружині ОСОБА_3 за 1 гривню, що свідчить про фіктивність вказаного правочину, укладеного з метою приховування цього майна під час стягнення в рахунок погашення боргу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на час укладення оспорюваного правочину частка у статутному капіталі підприємства належала ОСОБА_2 і не перебувала під арештом, оскільки матеріалами справи підтверджується внесення відомостей про накладення приватним виконавцем арешту на все його рухоме та нерухоме майно 21 лютого 2018 року.

Відтак за встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При вирішенні справи судом першої інстанції враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина