ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/768/21 Головуючий в І інстанції: Чирський Г.М.
Номер провадження: 22-ц/819/2032/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Юськів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року, у складі судді Чирського Г.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради Долецької Тетяни Євгенівни, Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради), третя особа: Міська організація вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка, про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача,

В С Т А Н О В И В :

15 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії директора у частині виплати йому заробітної плати за межами, встановленими ст.21 Закону України "Про відпустки", ст.115 КЗпП України, незаконними, такими, що порушили його права.

Позов обґрунтований наступним.

Він (позивач) працював вчителем Новокаховського техніко-економічного ліцею, є членом міської організації вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка, головою первинної організації вільної профспілки НКТЕЛ (Новокаховського техніко-економічного ліцею). У 2019 році йому підтверджена вища кваліфікаційна категорія та звання вчитель-методист.

З 15.06.2020 року відповідно до ст.6 Закону України "Про відпустки" йому надано щорічну планову відпуску тривалістю 56 календарних днів та, відповідно, мала бути здійснена виплата нарахованої заробітної плати за час відпустки не пізніше, ніж за три дні до її початку, тобто 12.06.2020 року. Однак, заробітну плату у виді відпускних він отримав 15.06.2020 року, не підозрюючи, що не у повному обсязі.

У серпні 2020 року від колег він довідався, що загальна сума відпускних деяким педагогічним працівниками виплачена не в повному обсязі, у зв`язку з чим 06.08.2020 року він звернувся до директора з проханням повідомити його як голову первинної профспілки про причини та підстави невиплати заробітної плати за час відпустки у повному обсязі.

12.08.2020 року ним отримано відповідь про те, що його заборгованість із заробітної плати виплачена 12.08.2020 року, причини несвоєчасної виплати та затримки на 2 місця пояснені не були. У наданні інформації відносно загального обсягу заборгованості всіх працівників було відмовлено, що є порушенням ст.ст.19, 21, 22 Закону України "Про профспілки, їх права та гарантії їх діяльності".

12.08.2020 року він звернувся до міської профспілки за роз`ясненням правомірності дій директора. Профспілка з`ясувала наступне:

1) відповідно до навчального плану йому встановлено педагогічне навантаження 30,5 годин на тиждень, що зазначено у тарифікаційних списках педагогічних працівників НКТЕЛ.

2) відсутній будь-який наказ, який би регламентував частину його тижневого навантаження як вчителя хімії через надання додаткових освітніх послуг учням НКТЕЛ.

3) строки виплати заробітної плати у вигляді відпускних, встановлені чинним законодавством, порушені.

За статутом НКТЕЛ є комунальним закладом.

Стаття 53 Конституції України, п.3 ст.6 Закону України "Про повну загальну середню освіту" гарантують безплатність повної загальної освіти, зокрема безоплатність її здобуття в державних та комунальних закладах освіти на будь-якому рівні: стандарту чи на рівні професійної освіти за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів один раз протягом життя. Стаття 4 Закону України "Про освіту" визначає, що саме через комунальні заклади забезпечується реалізація цього права. Пункт 5 ст.59 Закону України "Про повну загальну середню освіту" заперечує можливість надання платних освітніх послуг для досягнення учнями результатів навчання.

Строки виплати заробітної плати встановлені ст.24 Закону України "Про оплату праці" (не рідше 2 разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше, ніж за 3 дні до початку відпустки.

Тому несвоєчасна виплата йому зарплати (зокрема зарплату за відпустку він отримав в перший день відпустки, 15.06.2020 року, залишок за відпустку він отримав 12.08.2020 року) з будь-яких причин суперечить вказаному вище законодавству України та порушує його права.

Порядок формування видатків, у тому числі і на виплату заробітної плати, встановлений постановою Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002 року. За пунктом 20 вказаної постанови директор ліцею при формуванні бюджету та розрахунку планових показників асигнувань на зарплату працівників, мала забезпечити виплату зарплати за час відпустки працівника в повному обсязі за рахунок бюджетних коштів у встановлені законом строки.

Наказ про надання йому відпустки та відповідь директора ліцею від 12.08.2020 року свідчить, що директор НКТЕЛ, виконуючи свої обов`язки, не виконала пункт 20 вказаної постанови і порушила його право на своєчасне отримання зарплати.

Несвоєчасна виплата заробітної плати відбулась, за поясненнями бухгалтера, з причини несплати батьками грошей за навчання дітей.

Отримавши інформацію з міської організації вільної профспілки про порушення своїх трудових прав, він 18.08.2020 року звернувся до органу поліції з заявою про відкриття кримінального провадження за ст.175 КК України відносно ОСОБА_2 . У відкритті кримінального провадження було відмовлено у зв`язку з виплатою 13.08.2020 року заборгованості по зарплаті та листом від 08.09.2020 року йому було рекомендовано звернутись до суду відносно порушення його трудових прав.

Для встановлення причин порушення строків виплати зарплати педагогічним працівникам ліцею та йому особисто він повторно звернувся 22.09.2020 року до директора з запитом, однак відповіді не отримав, що є порушенням ст.ст.19, 20 Закону України "Про звернення громадян".

Стаття 19 Закону України "Про профспілки, їх права та гарантії їх діяльності" встановлює, що у питаннях індивідуальних прав та інтересів своїх членів профспілки здійснюють представництво та захист у порядку, передбаченому законодавством та їх статутами. Профспілки, їх обєднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до суду.

З наведених підстав просить залучити третьою особою міську організацію вільної профспілки працівників освіти і науки м. Нова Каховка.

В ході розгляду справи позивач вказував, що дії директора ліцею свідчать про порушення ним права на своєчасне отримання заробітної плати з причини того, що відповідачем ОСОБА_2 при складанні кошторису ліцею на 2019-2020 навчальний рік частину його та інших вчителів ліцею заробітної плати, що забезпечує досягнення результатів навчання, передбачених стандартами освіти, було сформовано за рахунок спеціального фонду за рахунок внесків батьків всупереч Бюджетного Кодексу, Законів України "Про загальну середню освіту", "Про повну загальну середню освіту".

14.05.2021 року від представника відповідачів, адвоката Мовчана В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позовних вимог.

В обґрунтування заперечень представник зазначив про те, що позивачем ОСОБА_1 не зазначено, в чому саме полягає цивільний спір про право між ним як позивачем та відповідачами, за захистом якого він звернувся до суду. Визначена позивачем підстава позову, що полягає у несвоєчасній виплаті заробітної плати працівникові під час відпустки, не свідчить про наявність спору, оскільки строк виплати заробітної плати працівникові встановлений законом і порушення такого строку не потребує судового захисту шляхом визнання незаконними порушення строку виплати заробітної плати.

Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Серед вказаних способів захисту відсутній такий спосіб захисту, як визнання незаконними дій юридичних осіб та їх посадових осіб. Дійсно, визначений позивачем спосіб захисту передбачений п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, проте саме органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб. При цьому, ні НКТЕЛ та директор ОСОБА_2 не є посадовою особою органу влади чи органу місцевого самоврядування, у зв`язку з чим вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, який, на його думку, можливо порушується.

Крім того, в прохальній частині позивач не просить суд визнати за ним будь-яке право, а визнання дії протиправними не тягне за собою відновлення будь-яких прав.

Також, зазначає про порушення строків звернення до суду з відповідним позовом, що виникають із трудових правовідносин, оскільки про порушення свого права позивач дізнався або мав дізнатися з 13 по 16 червня 2020 року через початок відпустки 15.06.2020 року. Таким чином, право на звернення до суду у позивача закінчилося у вересні 2020 року. Однак з позовом він звернувся в лютому 2021 року. Зазначене тягне за собою застосування строків звернення до суду (а.с.88-90).

24.05.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

Позивач наполягає, що обраний ним спосіб захисту в порядку п.3 ч.2 ст.16 ЦК України відповідає вимогам цивільного законодавства та Конституції України. Задоволення позовних вимог не тільки захистить його цивільне право, відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.16 ЦК України, але й унеможливить повторення порушення чинного законодавства України, з наданням можливості звернутися до відповідних органів про притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Щодо строків звернення до суду зазначає, що за відсутності юридичної освіти, після детального роз`яснення 18.08.2020 року він з`ясував про порушення права на своєчасне отримання заробітної плати. А тому 18.08.2020 року він звернувся до Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про порушення кримінального провадження.

У зв`язку з хворобою дружини, а потім своєю хворобою на Covid 19 знаходився на самоізоляції та лікуванні (а.с.111-112).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним для захисту порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах, не створює жодних правових наслідків у даному випадку, не відновлює право на отримання заробітної плати у визначений законом строк та не відновлює таке становище, оскільки таке право було відновлене шляхом проведення повного розрахунку. При цьому, позивачем не заявляється вимога про відновлення або визнання такого права шляхом стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплат.

Також, суд виходив з того, що обґрунтування позивачем, як підставу позову, недопущення в майбутньому порушення строків виплати заробітної плати, не створює прав та обов`язків для сторін на майбутнє, а даний спосіб захисту права не передбачений законом, тому така вимога, за відсутності спору про право, не може бути задоволена судом. Визнання дій відповідача протиправними не відновлює становища, яке існувало до порушення, оскільки позивачем отримано всі належні виплати до подання позовної заяви.

Також, суд виходив з того, що не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на порушення директором ОСОБА_2 , яка тарифікувала частини його заробітної плати за рахунок добровільних батьківських внесків спеціального фонду (що, на думку позивача, є порушенням з огляду на те, що заробітна плата не може залежати від благодійних внесків, а фінансується виключно з державного чи місцевого бюджету), вимог ст.1032 БК України, ст.53 Конституції України, ст.ст. 4, 78 Закону України "Про освіту", ст.ст.6, 43 Закону України "Про загальну середню освіту", ст.ст.6, 59 Закону України "Про повну загальну середню освіту", ст.ст.32 Закону України "Про місцеве самоврядування", наказів Міністерства освіти та науки №405, 408 від 20.04.2018 р.

При цьому суд зазначив, що вказані вимоги позову суд не враховує та не приймає до уваги в якості доводів позивача, оскільки порядок формування видатків, нарахування заробітної плати та формування тарифікаційних списків та визнання їх незаконними не є предметом даної позовної заяви та не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вимогами позивача.

Крім того, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду (хвороба дружини, потім його хвороба на Covid 19, перебування на самоізоляції та лікуванні) суд вважав поважними, оскільки зазначене підтверджується матеріали справи та довідкою сімейного лікаря від 12.02.2021 р., у зв`язку з чим, вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з відповідним позовом.

На вказане рішення позивачем подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позову. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначив, що суд діяв упереджено, на користь відповідачів, не приймаючи до уваги норми законодавства та ігноруючи його клопотання для доведення обставин, які б вказували на причини виплат частини його зарплати поза межами, встановленими законодавством.

Також вказав, що суд не звернув увагу на грубе порушення відповідачем як службовою особою та керівником закладу освіти ст.ст.19, 20 Закону України "Про звернення громадян", ст.5 Закону України "Про інформацію", п.1 ч.4 ст.38 Закону України "Про повну загальну середню освіту", ст.68 Конституції України, що полягало у ненаданні інформації на його запит №3 від 29.09.2020 року для забезпечення доказу причин умисного порушення його права на своєчасне отримання зарплати. Своєю ухвалою суд лише частково задовольнив його клопотання, позбавивши його таким чином можливості забезпечити доказову базу в повному обсязі.

Також зазначив, що суд в порушення ч.ч.9 і 10 ст.83 ЦПК України відмовився приєднувати до доказової бази докази, які є у відповідача, та ті, які є публічно доступними. Серед них: таблиці 1-3 до типової освітньої програми відповідно до наказів МОН №№ 405, 408 від 20.04.2018 року, на які він посилався у позовній заяві, та оригінал основного навчального розкладу на 2019-2020 навчальний рік ліцею, який підтверджує, що його тижневе навантаження з предмету "хімія" у кількості 30,5 годин здійснювалось в межах основного навчального розкладу, тобто повністю забезпечувало виконання відповідного стандарту загальної середньої освіти. Таким чином, частина його зарплати не могла фінансуватися за рахунок коштів спеціального фонду, наповненого виключно за рахунок батьківських внесків як оплата за додаткові освітні послуги відповідно до нікчемних з юридичної точки зору договорів.

Надані відповідачем документи у вигляді виписки із тарифікаційних списків повністю підтверджують факт того,що фінансування частини його зарплати відбувалось за рахунок добровільних батьківських внесків, що призвело до порушення строку виплати зарплати та порушення прав інших учасників освітнього процесу на отримання безплатної середньої освіти. Тобто було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.183 КК України.

Також, вказав, що суд не врахував того, що відсутність обов`язкового організаційно-розпорядчого документу для бухгалтерії закладу освіти у вигляді наказу директора про фінансування частини зарплати за рахунок батьківських коштів підтверджує порушення наведених вище нормативних актів.

Також, зазначив, що судом було проігноровано те, що відповідальність за своєчасне і правильне встановлення ставок заробітної плати, посадових окладів, обчислення зарплати покладена на керівників та головних бухгалтерів (бухгалтерів) установ закладів освіти. Затвердження начальником Новокаховського відділу освіти тарифікаційних списків вчителів НКТЕЛ на основі спотвореного порядку нарахування зарплати педагогічним працівникам директором лише підтверджує, що порушення чинного законодавства носять системних характер.

Суд же прийшов до хибного висновку про те, що зазначені системні порушення директором законів не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з позовними вимогами.

Також вказав, що суд всупереч ст.82 ЦПК України не прийняв до уваги визнання відповідачем факту виплати частини зарплати з порушенням встановлених строків, прийшовши до висновку про безпідставність подальшого обґрунтування позовних вимог та наполягаючи на якихось додаткових доказах обґрунтування фактів, що не підлягають доказуванню через визнання їх учасниками справи.

Крім того, вказав, що, прийшовши до висновку про неефективність обраного способу захисту через не створення жодних правових наслідків, суд не звернув увагу на ч.5 ст.11 ЦК України, відповідно до якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Суд повинен захистити право в законний спосіб, зважаючи на встановлений факт порушення чинного законодавства, або не допустити чи присікти порушення цивільного права, а не виражати свої суб`єктивні думки з цього приводу.

Прийняте рішення порушує його право на судовий захист та створює обставини, які провокують атмосферу безкарності та вчинення незаконних дій. Визнання ж дій відповідача незаконними унеможливить виникнення подібної ситуації у подальшому, надасть йому інструмент захисту, а саме притягнення директора до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності.

У своєму письмовому поясненні представник третьої особи ОСОБА_3 , підтримуючи апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції порушує право позивача на відновлення порушеного права.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 23.11.2021 року о 09-15 годині, однак позивач ОСОБА_1 та відповідачка директор ліцею ОСОБА_2 , які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили. Натомість при розгляді справи апеляційним судом брав участь та надавав пояснення представник директора ліцею ОСОБА_2 адвокат Мовчан Вадим Олексійович, який, крім того, діє й від імені співвідповідача ліцею. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Позивачу ОСОБА_1 , який працював на посаді учителя Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради, відповідно до наказу №12-к від 12.05.2020 року надано щорічну планову відпустку за 2019-2020 навчальний рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Дата початку відпустки 15.06.2020 р., дата завершення відпустки 10.08.2020 р. (а.с.20).

Наказом від 15.06.2020 р. №25-к "Про надання щорічної планової відпустки техпрацівникам ліцею в липні 2020 р.", ОСОБА_1 (лаборант) надано в липні 2020 р. щорічну планову відпустку, з 17.07.2020 р. по 09.08.2020 р. (а.с.21).

Відповідно до довідки Новокаховської техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради від 12.08.2020 р., виплата заборгованості по заробітні платі була здійснена 12.08.2020 р. (а.с.16).

Як зазначено у відзиві на позовну заяву, згідно рішенню №3000 від 23.07.2020 року Новокаховської міської ради повне найменування юридичної особи Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради було змінено на Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником відповідача Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради є Долецька Тетяна Євгенівна, Ідентифікаційний код юридичної особи: 31165688; місцезнаходження юридичної особи: Україна, 74900, Херсонська обл., місто Нова Каховка(з), вул.Затишна, будинок 28.

У судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується факт того, що ОСОБА_1 отримав заробітну плату з врахуванням допомоги на оздоровлення 15.06.2020 р., при цьому залишок заборгованість був виплачений 12.08.2020 р., тобто поза межами законодавчо визначеного строку. На час подання позовної заяви заборгованість з виплати заробітної плати у ОСОБА_1 відсутня.

На виконання ухвали суду від 20.05.2021 р. про витребування доказів, Академічним ліцеєм "Спектр" Новокаховської міської ради надано витяг із тарифікаційного списку вчителів НКТЕЛ Новокаховської міської ради по спецфонду стосовно вчителя хімії ОСОБА_1 (а.с.120-123).

Також, з наданого повідомлення вбачається, що оплата праці ОСОБА_1 в Новокаховському техніко-економічному ліцеї Новокаховської міської ради Херсонської області в період 2019-2020 навчального року здійснювалась бухгалтерією ліцею відповідно до тарифікаційного списку вчителів НКТЕЛ Новокаховської міської ради по спецфонду, затвердженому начальником відділу освіти Новокаховської міської ради. Помісячно оплата праці ОСОБА_1 здійснювалась відповідно до табеля відпрацювання робочого часу. Окремого наказу про оплату частини заробітної плати працівників в тому числі ОСОБА_1 за рахунок батьківської плати в 2019-2020 р. навчальному році в НКТЕЛ не складалось і не видавалось (а.с.119).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 ст.1 ЗУ "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації повноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Аналогічна норма міститься у ст.21 Закону України "Про відпустки".

У зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати підприємства, установи та організації всіх форм власності мають здійснювати нарахування сум компенсації працівникам у разі її несвоєчасної виплати. Компенсація провадиться відповідно до: Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ; Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до директора Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) ОСОБА_2

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позову до директора ліцею погодитися не може, оскільки до нього він дійшов при порушенні норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до ст.89 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно зі ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що, звертаючись до суду із цим позовом, позивач зазначив відповідачами Новокаховський техніко-економічний ліцей Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) та директора вказаного ліцею Долецьку Тетяну Євгенівну.

Позивач у своєму позові просив визнати дії директора у частині виплати йому заробітної плати за межами, встановленими ст.21 Закону України "Про відпустки", ст.115 КЗпП України, незаконними, такими, що порушили його права.

Аналіз змісту вказаних вимог свідчить про те, що вони спрямовані до директора ліцею ОСОБА_2 , як до посадових осіб ліцею, та стосуються їхньої професійної діяльності.

Жодних позовних вимог до ОСОБА_2 , як фізичної особи, позовна заява позивача ОСОБА_1 не містить.

Таким чином, оскільки відповідач ліцей є юридичною особою самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, позовні вимоги у цій справі пред`явлені до його посадової особи, то саме ліцей має відповідати за цим позовом.

Директор вказаного ліцею Долецька Тетяна Євгенівна не може бути відповідачем у цій справі, як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою ліцею, тобто юридичної особи, від імені якої вона діяла у відносинах з позивачем.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про можливість розгляду вказаних позовних вимог позивача ОСОБА_1 до директора ліцею Долецької Тетяни Євгенівни.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення "заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (п.1 ч.1 ст.186, п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 29.09.2021 року у справі № 661/2744/19

Згідно з п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахування викладеного, рішення суду першої інстанції в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до директора ліцею Долецької Тетяни Євгенівни підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради)

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позову до ліцею, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Так, статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Наведеною нормою визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 року у справі № 653/126/17-ц.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив визнати дії директора у частині виплати йому заробітної плати за межами, встановленими ст.21 Закону України "Про відпустки", ст.115 КЗпП України, незаконними, такими, що порушили його права.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

У справі, яка переглядається, встановлено, що правовідносини виникли між позивачем як працівником та відповідачем ліцеєм як юридичною особою, і співвідповідач фізична особа ОСОБА_2 як директор співвідповідача ліцею (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) на час виникнення правовідносин брала участь у цих правовідносинах як орган управління співвідповідача юридичної особи Академічного ліцею "Спектр" Новокаховської міської ради.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним для захисту порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах, не створює для нього жодних правових наслідків, не відновлює право на отримання заробітної плати у визначений законом строк та не відновлює таке становище.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтування позивачем, як підставу позову, недопущення в майбутньому порушення строків виплати заробітної плати, не створює прав та обов`язків для сторін на майбутнє, а даний спосіб захисту права не передбачений законом. На це правильно звернув увагу й суд першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходить з того, що, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, посилання позивача на порушення вимог законодавства не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції з огляду на те, що порядок формування видатків, нарахування заробітної плати та формування тарифікаційних списків та визнання їх незаконними, не є предметом даної позовної заяви та не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вимогами позивача.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) є законним та обґрунтованим.

Висновки суду апеляційної інстанції

Підсумовуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково й рішення суду першої інстанції:

--- в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до директора ліцею Долецької Тетяни Євгенівни про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача, слід скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст.255, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377 ЦПК України;

--- в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача, слід залишити без змін, відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, слід залишити поза увагою посилання на упередженість суду першої інстанції, який не залучив наявні у відповідача докази, не прийняв до уваги визнання відповідачем факту виплати частини зарплати з порушенням встановлених строків, не врахував порушення відповідачем як службовою особою та керівником закладу освіти вимог чинного законодавства, що полягало у ненаданні інформації на його запит №3 від 29.09.2020 року для забезпечення доказу причин умисного порушення його права на своєчасне отримання зарплати. При цьому апеляційний суд виходить з відсутності доказів, які підтверджували б упередженість суду першої інстанції та умисне порушення права позивача на своєчасне отримання зарплати відповідача, а також враховує те, що з огляду на предмет позову зазначені доводи не містять в собі підстав для скасування правильного по суті рішення.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на неврахування судом відсутності наказу директора для бухгалтерії закладу освіти про фінансування частини зарплати за рахунок батьківських коштів, на покладення відповідальності за своєчасне і правильне встановлення ставок заробітної плати, посадових окладів, обчислення зарплати саме на керівників та головних бухгалтерів (бухгалтерів) установ закладів освіти. При цьому апеляційний суд виходить з того, що вказані доводи не впливають на правильність прийнятого рішення.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги й посилання на помилковість висновку суду про неефективність обраного способу захисту. При цьому апеляційний суд виходить з того, що, як вже зазначалось, заявлена позивачем позовна вимога не відповідає належним способам захисту порушеного права, не є ефективною, не приводить до поновлення порушеного права позивача, оскільки таке право було відновлене шляхом проведення повного розрахунку, не створює жодних правових наслідків у даному випадку, про що у відповідній частині обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.255, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до директора Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) Долецької Тетяни Євгенівни про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача, скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) Долецької Тетяни Євгенівни про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача, закрити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 рокув частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Новокаховського техніко-економічного ліцею Новокаховської міської ради (на даний час має найменування Академічний ліцей "Спектр" Новокаховської міської ради) про визнання дій такими, що порушують трудові права позивача, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 25 листопада 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська