н/п 2/490/597/2020 Справа № 490/2142/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі- Павленко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позивач вказала, що померла залишила на її ім`я заповіт, в якому житловий будинок та земельну ділянку заповідала саме їй - ОСОБА_1 . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали на момент відкриття спадщини і не припинялись в момент її відкриття, а саме майнові права на житловий будинок, який вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 ,однак не переоформила на себе за життя.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась з заявою до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавиці на вказаний житловий будинок.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

Представник Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, надана заява про розгляд справи без участі представника та прийняття рішення згідно з чинним законодавством.

Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходились у шлюбі з 28.07.1954 року, що підтверджується актовим записом № 72, вчиненим Варварівським р/б РАКС Миколаївської області. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка після шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (актовий запис №1692 від 10.09.1976 року).

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 08.09.1957 року, виданого виконавчим комітетом Варварівської селищної ради належить будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.10.2013 року за номером 1029 житловому будинку АДРЕСА_1 надана адреса Очаківська, 40.

За Державним актом на право власності на право приватної власності на землю 1у-МК № 014358 ОСОБА_3 передано земельна ділянка, площею 0.0550 для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

У будинку зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , (подружжя), ОСОБА_1 , (онука), ОСОБА_6 (правнука).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09.06.2009 року, виданого Міськимвідділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ( актовий запис № 2107).

Після його смерті заведено спадкову справу за № 903/2009 Першою Державною нотаріальною конторою.

22.10.2009 року до нотаріальної контори звернулась дружина померлого- ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, та донька- ОСОБА_7 .

12.11.2009 року ОСОБА_7 подала заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини.

Свідоцтво про право власності в порядку спадкування не видавалось.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції ( актовий запис 4407).

16.05.2008 року ОСОБА_2 склала Заповіт, посвідчений нотаріусом Миколаївського міського округу Дворецькою О.М. (реєстровий 2342), за яким належний їй на праві власності житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою Державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Фоменко С.П., від 01.-3.2019 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.11.2019 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За приписами ст. 1268 ч.3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ст. 1269 ч.5 ЦК України, особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (стаття 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною. Відмова може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. (ст. 1273 ЦК України).

За приписами ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця правам на спадщину. (ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як подала у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори, та фактично прийняла її, так як проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою - АДРЕСА_1 . За такого, хоча і не отримала свідоцтво про право власності в порядку спадкування, є такою, що має право на земельну ділянку та будинок по АДРЕСА_1 .

Оскільки право власності на вищезазначене нерухоме майно виникло у ОСОБА_2 від дня відкриття спадщини, враховуючи вище виписане, то ОСОБА_1 має право в порядку спадкування після її смерті за заповітом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. Згідно Наказу Міністерства юстиції України за № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», рішення судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 шляхом звернення до нотаріальної контори, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню, оскільки її право на отримання спадщини порушено внаслідок відсутності реєстрація прав власності на будинок за заповітом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2021 року.

Суддя Н.П. Черенкова