Провадження № 6/201/398/2021
УХВАЛА

15 листопада 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Дніпрі заяву Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

13 жовтня 2021 року на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заяву ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу, виданого 13 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, до виконання, посилаючись на те, що 24 травня 2021 року територіальним управління було направлено на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області указаний виконавчий лист, проте 07 липня 2021 року до територіального управління надійшов лист УДКСУ в Шевченківському районі м. Дніпра про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із виявленням обставин, що унеможливлюють виконання судовго рішення. 07 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про виправлення помилки у справі № 201/11096/20, яку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області отримало 15 вересня 2021 року.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд розглядає дане питання відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 201/11096/20 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

13 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 201/119096/20, провадження № 2/201/737/2021 про стягнення з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () на користь держави судовий збір в розмірі 1220,91 грн.

07 липня 2021 року до територіального управління надійшов лист УДКСУ в Шевченківському районі м. Дніпра про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із виявленням обставин, що унеможливлюють виконання судовго рішення.

07 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було постановлено ухвалу про виправлення описки у зазначеному виконавчому листі, де вказано вірно найменування боржника - «Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області».

Згідно із ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемент права на справедливий суд згідно ст.6 Конвенції).

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Відповідно до ст. ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За таких обставин, суд вважає за можливе поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь держави судового збору в розмірі 560, 93 грн. (п`ятсот шістдесят грн. 93 коп.)

На підставі викладеного і керуючись ст. 18, 431, 433 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 201/11096/20, провадження № 2/201/737/2021 про стягнення Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області () на користь держави судовий збір в розмірі 1220,91 грн..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев