ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1681/21 Номер провадження 22-ц/814/2209/21Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві провадження за апеляційною скаргою адвоката Черненко Любові Володимирівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю " База № 7" на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 липня 2021 року постановлену під головуванням судді І.О. Блажко ( повний текст ухвали складено 15.07.2021 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "База № 7" до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Віктор Тетяни Олександрівни, про визнання недійсним іпотечного договору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року адвокат Черненко Л.В. в інтересах ТОВ «База №7» звернулася з позовом до Департаменту з питань реєстрації, ПН Чернігівського МНО Віктор Т.О., третя особа ПН Рівненського РНО Самсонюк Ф.П. про визнання рішень протиправними.

Просила визнати протиправними рішення ПН Чернігівського МНО Віктор Т.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29176521 та 29176500, про припинення іпотеки банку на об`єкт іпотеки та припинення обтяження на нежитлові приміщення за адресою : АДРЕСА_1 .

13 квітня 2021 року від адвоката Черненко Л.В. в інтересах ТОВ «База №7» надійшла заява про уточнення позовних вимог до ОСОБА_1 , третя особа ПН Чернігівського МНО Віктор Т.О. в якій вона просила визнати недійсним іпотечний договір №1455 від 31.05.2018 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посвідченого ПН ПМНО Гризуновою О.В. (т.1 а.с.68-73).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 15 липня 2021 року закрито провадження у справі з підстав передбачених ч .1 ст. 255 ЦПК України у зв`яку з тим, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржила адвокат Черненко Л.В. в інтересах ТОВ « База № 7» посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просила скасувати ухвалу місцевого суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевий суд закриваючи провадження посилався на те, що справа підсудна Господарському суду, оскільки договір укладений 29.04.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Елаксен», в той час як предметом оскарження по даній цивільній справі є іпотечний договір № 1455 від 31.05.2018 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Гризуновою О.В.

Сторони належним чином повідомлені про судовий рогляд до суду не з`явились.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даної справи є іпотечний договір № 1455 від 31.05.2018 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Гризуновою О.В.

Закриваючи провадження по справі, місцевий суд виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки основний договір укладено між двома юридичними особами, а саме між ПАТ «Дельта Банк та ТОВ «Елаксен». Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

У відповідності з частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні в справі «Занд проти Австрії» («Zand v. Austria», заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24). Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) наголосив, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак, ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України(далі -ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З матеріалів справи вбачається, що позов у даній справі пред`явлено саме до фізичної особи - ОСОБА_1 та предметом позову є іпотечний договір № 1455 від 31 травня 2018 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Гризуновою О.В.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), зареєстрований у Реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черненко Любові Володимирівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю " База № 7" задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 15 липня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді С.А. Гальонкін

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.