Справа №295/9506/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Бугайчук А.Ю.

представника позивача - адвоката Карпішина С.В.

представника відповідача - адвоката Касянчука С.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування житловою квартирою АДРЕСА_1 , виділити ОСОБА_1 у користування кімнату, позначену на плані цифрою «6», площею 18,2 кв.м.; виділити ОСОБА_2 у користування кімнату, позначену на плані цифрою «5», площею 11,6 кв.м.; залишити в загальному користуванні сторін приміщення кухні «4», коридору «1», ванної кімнати «2», туалету «3». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн та витрат на правничу допомогу в сумі орієнтовно 8000,00 грн.

В обґрунтування вимог вказано, що він є власником 1/2 частини вказаної квартири, відповідач є власником іншої 1/2 частини квартири. Пояснив, що претендує на кімнату більшої площі, оскільки після розлучення з дружиною проживає за адресою АДРЕСА_2 , іншого житла не має, відповідач проживає в місті Києві. Встановити порядок користування житловим приміщенням у добровільному порядку сторонам не вдається, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права на користування належним йому житловим приміщенням.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

26.07.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

30.08.2021 р. представник відповідача - адвокат Касянчук С.В. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що ОСОБА_1 на праві власності, окрім спірної квартири, належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 . Відповідач власного житла не має, проживає в місті Києві в квартирі, яка належить її доньці, не виключає можливості фактичного проживання в спірній квартирі.

В судовому засіданні 04.11.2021 р. представник позивача адвокат Карпішин С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що хоча позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 , він там фактично не проживає, оскільки він розлучений, в даній двокімнатній квартирі проживає його колишня дружина з донькою, дружина чинить йому перешкоди в користуванні власністю. Іншого житла його довіритель не має, вимушений винаймати житло. Натомість ОСОБА_2 з 1984 року постійно проживає в місті Києві. З 01.03.2021 року, лише після вступу в спадщину, зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_2 , з 1984 р. по 2021 рік була зареєстрована в АДРЕСА_5 .

Представник відповідача адвокат Касянчук С.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що відповідач також претендує на кімнату з більшою площею, оскільки вона власного житла немає, проживає в м. Києві в квартирі, яка належить її доньці, доглядає за онуками. Вказав, що заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на правовому допомогу в розмірі 8000,00 грн, оскільки вважає їх завищеними, такими, що не відповідають складності даної справи, просив зменшити їх розмір у разі задоволення позову, при цьому просив врахувати, що відповідач є особою похилого віку, вона пенсіонер, окрім пенсії іншого доходу не має. Крім того, вказав, що сума витрат за правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. обрахована з участю адвоката в судових засідання, проте фактично судове засідання 16.09.2021 року не відбулося.

ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Нормами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ст.ст. 356, 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. '

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

ОЦІНКА СУДУ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожному з них належить по 1/2 частині вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №1426 від 14.07.2021 р., виданої ТОВ «Керуюча компанія «Домком Житомир», за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_3 ( по 1/3 частині квартири належить колишній дружині ОСОБА_4 та доньці ОСОБА_5 ) (а.с. 26-28).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано 12.02.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10).

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У даному випадку слід розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим майна зберігається, суд виділяє у користування сторін частину майна у натурі, що співмірна розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15.

У своїй постанові від 26.02.2020 року в справі №756/11518/16-ц Верховний Суд зауважує, що квартира, яка є спільною часткою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначає, що наявність окремої ізольованої кімнати є обов`язковою умовою лише при виділі в натурі частки співвласників. Якщо виділ частки в натурі не можливий з технічних причин, тоді встановлюється порядок користування житлом незалежно від наявності чи відсутності окремих ізольованих кімнат, оскільки право власності є непорушним і при рівних умовах (частках) один із співвласників не може мати більше прав на спільне майно ніж інші співвласники.

У цій справі спір стосується встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц, провадження № 61-24395св18, від 12 грудня 2019 року у справі № 639/2184/16-ц, провадження № 61-15936св18.

Отже, під час встановлення порядку користування квартирою первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 р. у справі № 639/2184/16-ц.

Спірна квартира, розташована в багатоквартирному будинку, не може бути поділена в натурі шляхом обладнання в окремі ізольовані квартири, позивачем заявлено вимогу про встановлення порядку користування нею, оскільки згоди між сторонами досягнути не вбачається можливим.

Квартира складається із двох ізольованих жилих кімнат площею 11,6 кв.м, та 18,2 кв.м., а також кухні, коридора, ванної кімнати та туалету (а.с.8-9).

Беручи до уваги те, що позивач розлучений, належна йому на праві спільної часткової власності квартира розташована в смт Озерне Житомирського району складається з 2 жилих кімнат, в якій проживає його колишня дружина з донькою, фактичне проживання його в цій квартирі є неможливим, ОСОБА_1 потребує постійного житла для проживання в Житомирі, натомість ОСОБА_6 в м. Житомирі не проживає з 1984 року, що встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, постійно проживає в місті Києві, в спірній квартирі зареєструвалась лише 01.03.2021 р., суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з виділенням ОСОБА_1 в користування жилої кімнати площею 18,2 кв.м., а ОСОБА_2 - жилої кімнати площею 11,6 кв.м., приміщення - кухні, коридора, ванної кімнати та туалету залишити в спільному користуванні.

Враховуючи позовні вимоги та зважаючи на норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що такий порядок користування спірною квартирою, не зважаючи на відхід від ідеальних часток, є найбільш оптимальним та визначений з дотриманням прав та інтересів як позивача, так і відповідача.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з правилами пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правової допомоги представником позивача надано копію ордеру № 073008 від 20.07.2021 року про надання адвокатом Карпішиним С.В. правової допомоги ОСОБА_1 , копію договору про надання послуг представника (до ордеру № 073008) від 22.06.2021 року, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання «Карпішин та партнери» в особі керуючого Карпішина С.В. бере на себе зобов`язання за винагороду надавати ОСОБА_1 правничу допомогу під час вирішення спору в Богунському районному суді по справі №295/9506/21, сторони дійшли згоди, що розмір винагороди (гонорару) за надання правничої допомоги орієнтовно становить 8000,00 грн (а.с. 12-13); акт виконання робіт згідно договору від 22.06.2021 р.; копію платіжного доручення № 15-10819609/с від 15.07.2021 року про сплату ПП «Адвокатське об`єднання «Карпішин і партнери» грошових коштів в сумі 8000,00 грн.

Як вбачається зі змісту акту виконаних робіт, адвокатом надано такі послуги - консультаційні послуги в розмірі 1000,00 грн., написання позовної заяви 3000,00 грн, участь представника в судових засіданнях 16.09.2021 р. та 04.11.2021 р. 4000,00 грн.

За правилами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 КПК України).

Враховуючи категорію і складність даної справи, яку можна віднести до справ незначної складності, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, які пов`язані з підготовкою справи до розгляду, необхідністю з`являтись в судові засіданні, судове засідання 16.09.2021 р. було відкладено, а тому представник позивача фактично участі в ньому не брав; з огляду на те, що представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх завищеними, та такими, що не відповідають категорії справи та її складності; враховуючи особу відповідача - її похилий вік, те, що вона є пенсіонером, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на надання правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача, до 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином.

Виділити в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 18,2 кв.м., виділити в користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 11,6 кв.м., приміщення - кухні, коридора, ванної кімнати та туалету залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. та 4000, 00 грн витрат на надання правничої допомоги.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 12.11.2021 року.

Суддя О.В. Стрілецька