ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8437/21 Справа № 180/1185/21 Головуючий у першій інстанції: Нанічкіна Н. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Слуцькій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок ушкодження здоров`я. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона працювала на посаді шламівника-басейника ВАТ «Марганецький ГЗК» і 25.06.2006 року, під час виконання своїх трудових обов`язків отримала травму: ураження електрострумом (удар блискавкою). За результатами розслідування нещасний випадок було визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. За даним випадком були складені акти за формою Н-1 та формою Н-5. Внаслідок отриманої виробничої травми, при первинному огляді МСЕК їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності 40% та третю групу інвалідності. При повторному огляді МСЕК їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40% та третю групу інвалідності безстроково. Вважає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, терпіти біль. Тому, позивач просила стягнути з відповідача 227000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок трудових обов`язків.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000,00 грн, без утриманням податку з доходів фізичних осіб; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом зменшення з 80000,00 до 40000,00 грн з утриманням податків та зборів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом збільшення до 227000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат по 24.06.2007, працювала на посаді шламовщиком-басейнщиком 3 розряду, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 26-37).

25 червня 2006 року ОСОБА_1 отримала травму на виробництві ураження електрострумом (удар блискавкою).

Згідно з Актом форми Н-5 від 25.06.2006 року, проведено розслідування нещасного випадку. Встановлено, що 25.06.2006 року в другу зміну (з 8-30 до 20-30) згідно отриманого наряду шламівник-басейник ОСОБА_1 виконувала обхід шламопроводів від пікету 45 до 104 пікету в бік шламосховища «б.Морозова». Після закінчення огляду, побачивши грозу, що насувається, ОСОБА_1 поверталась до приміщення бустерної-2. Не дійшовши до будівлі ПК-88 близько 30 метрів, її засліпив спалах блискавки з одночасним грозовим розрядом, в результаті чого вона впала на землю. Після цього ОСОБА_1 піднялася, зайшла до бустерної-2 та відчула головний біль з нудотою. Після закінчення робочої зміни вона звернулася до центрального медпункту комбінату, де їй була надана перша медична допомога та звідти її доставлено до ЦМЛ (а.с. 18-21)

Відповідно до Акту №24/1 форми Н-1 від 29.06.2006, причинами настання нещасного випадку встановлено: попадання постраждалої в зону дії грозового розряду (а.с. 14-17).

Згідно виписки з акту первинного огляду МСЕК серії ДНА-02 №016290 від 02.04.2007 року ОСОБА_1 встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою на виробництві та третю групу інвалідності (а.с. 10-11).

Згідно виписки з акту повторного огляду МСЕК серії ДНА-02 №023917 від 30.04.2008 року ОСОБА_1 було залишено 40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, у зв`язку з травмою на виробництві, безстроково (а.с. 12-13).

З виписки медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок виробничої травми, отриманої 25.06.2006 року, відчуває стійкі виражені головні болі, запаморочення, хиткість та нестійкість при ходьбі, підвищення АТ до 180/100, виражену різку загальну слабкість, швидку втому, відчуття пульсації у голові, в грудній клітині та кистях, заніміння кистей та стоп, болі по ходу хребта, що посилюються при фізичному навантаженні, підвищену роздратованість, порушення нічного сну, зниження пам`яті, слуху та короткочасні відключення до декілька разів на неділю.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач отримала виробничу травму у зв`язку з чим отримала 40% втрати професійної працездатності; встановивши, що позивачу присвоєно третю групу інвалідності; враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яка спричинена втратою здоров`я, у розмірі 80000,00 грн., оскільки саме такий розмір визначений з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності.

Доводи апеляційної скарги позивача з приводу того, що суд не навів мотивів, які б свідчили про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування, а також доводи апеляційної скарги відповідача про значно завищений розмір стягнутої судом першої інстанції суми моральної шкоди, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на те, що судом в повній мірі врахував зміни життєвих зв`язків позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої та позбавлення її можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості та дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 80000,00 грн.

Проте, доводи апеляційної скарги відповідача, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до п.п.164.2.14 та статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди, норма набрала чинності з 23 травня 2020 року, заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6000,00 грн., а сума стягнутої моральної шкоди в розмірі 80000,00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6000*4=24000,00 грн.), колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про покладення на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України обов`язку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 27 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік було зупинено на 2006 та 2007 роки дію норм частини 3 статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 20 березня 2007 року, взагалі виключено частину третю Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди.

Отже, починаючи з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду.

Таке право на відшкодування моральної шкоди реалізується за рахунок власника або уповноваженого ним органу на підставі статті 1167 ЦК України та статті 237-1 КЗпП України.

Твердження кожної із сторін про стягнення у аналогічних справах моральної шкоди у іншому розмірі не заслуговують на увагу, враховуючи, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення належним чином встановлені фактичні обставини справи, надано належної правової оцінки представленим доказам, у їх сукупності.

Отже, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача та наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року змінити, вказавши в другому абзаці резолютивної частини: «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів» замість фрази «без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова