Справа № 375/459/21
Провадження №2-о/375/12/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

свідка 1 ОСОБА_2 ,

свідка 2 ОСОБА_3 ,

свідка 3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого позовного провадження в залі суду № 2 в смт Рокитне, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа - Правобережне відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, , що розташований за адресою:01601, м. Київ, Спортивна площа, 3, про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за однією адресою), -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю за однією адресою із ОСОБА_5 , заінтересована особа: Правобережне відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, посилаючись на наступні обставини.

16 серпня 2002 року він одружився з ОСОБА_6 . Шлюб було зареєстровано виконкомом Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №07 від 16 серпня 2002 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 16 серпня 2002 року).

До одруженням, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася дочка - ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 серпня 2002 року зроблено відповідний запис за №09. В свідоцтві про народження ОСОБА_7 батьком дитини вказаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Дроздівською сільською радою Білоцерківського району Київської області 16 серпня 2002 року.

З народженням дитини заявник та ОСОБА_5 почали проживати однією сімєю як чоловік та жінка за однаєю адресою, а саме, за місцем реєстрації дружини за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони вели спільне господарство та виховували доньку. Однак, заявник був зареєстрований у с. Дрозди Білоцерківського району Київської області, а потім у с. Острів, але не за адресою фактичного проживання.

У кінці 2020 року ОСОБА_5 захворіла на Covid, деякий час перебувала на лікуванні але ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останньої серії НОМЕР_4 від 08 грудня 2020 року.

Фактично подружжя та дитина проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права на обов`язки, вели спільне господарство.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме: можливість отримання виплати від органу соціального страхування у зв`язку зі смертю дружини - ОСОБА_5 .

Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 22.08.2018 р. по справі №644/6274/16-ц, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї і визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Так, обов`язковими умовами для визнання членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Заявник просить суд встановити факт його проживання разом з дружиною - ОСОБА_5 , за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , у період з 16 серпня 2002 року до 07 грудня 2020 року.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської обалсті від 27 травня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку окремого позовного провадження та справу призначено до розгляду на 26 травня 2021 року.

Представник заінтересованої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність. Разом з клопотанням про розгляд справи у відсутнісь представника заінтересованої особи, надані пояснення по суті справи.

Так, відповідно до наданих пояснень, Фонд соціального страхування України, згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону україни "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління, які мають свої відділення в районах і містах обласного значення.

13 травня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №394 "Про внесення змін до переліку професійних захворювань". Відповідно до зазначеної постанови, внесено зміни до Розділу V "Захворювання, викликані дією біологічних факторів", зокрема, перелік професійних захворювань доповнено захворюванням "гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування України від 25.02.2021 №7 "Про внесення змін до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат" затверджено Зміни до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11.

Відповідно до пункту 5.1 зазначеного Порядку, для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, та пояснив суду, що з часу одруження, тобто з 16 серпня 2002 року він проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 за місцем реєстрації останньої, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 . Хоча весь цей час він був зареєстрований за іншою адресою, зокрема, до лютого місяця 2019 року у с. Дрозди Білоцерківського району Київської області, а потім у АДРЕСА_3 . Необхідності реєструватися за однією адресою з дружиною не було, оскільки вони і так проживали разом у квартирі дружини та вели спільне господарство і мали спільний бюджет.

Встановлення факту проживання однією сімєю з дружиною за однією адресою є необхідною умовою для оформлення одноразової допомоги з Фонду соціального страхування у зв`язку зі смертю дружини від COVID-19.

Факт їх спільного проживання з дружиною за однією адресою можуть підвердити свідки, клопотання про виклик яких, він заявив при поданні заяви.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з часу одруження а саме з 2002 року проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_5. Вона часто приходила до них у гості, а тому знає, що не було випадків проживання подружжя за різними адресами. Разом з ними проживала також їх дочка - ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Від її народження і до смерті мами, вони сімєю проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 . Знає, що батько був зареєстрований за іншою адресою, але він завжди проживав разом з ними у квартирі. Випадків щоб батько проживав за іншою адресою не було. Вона навчалася у сільській школі.

Свідок ОСОБА_4 , показав суду, що він проживає у с. Острів з 2003 року. Із сім`єю ОСОБА_10 у родинних відносинах не перебуває, але дружить з їх донькою - ОСОБА_7 . Згадану сімю він знає приблизно з 2012 року. Йому відомо, що вони завжди проживали сімєю за однією адресою, а саме у квартирі АДРЕСА_4 . Ніколи не було такого, щоб чоловік та дружина проживали за різними адресами.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом.

Разом з тим частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що факт проживання сім`ї ОСОБА_10 за однією адресою має юридичне значення та чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Встановленння зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

16 серпня 2002 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_11 , яка після одруження взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_10 . Шлюб було зареєстровано виконкомом Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №07 від 16 серпня 2002 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 16 серпня 2002 року).

До дати укладання шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася дочка - ОСОБА_9 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16 серпня 2002 року зроблено відповідний запис за №09. Батьком дитини у свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Дроздівською сільською радою Білоцерківського району Київської області 16 серпня 2002 року.

Відповідно до записів у паспорті ОСОБА_1 , з 14 травня 2002 року він був зареєстрований по АДРЕСА_5 . З 08 січчня 2020 року він зареєстрований по АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки №185 від 06 квітня 2021 року, виданої старостою сіл Острів та Троїцьке Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 проживав без реєстрації зі своєю дружиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що доводиться копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_5 від 08 грудня 2020 року, яке видано Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України (надалі - СК) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК).

Згідно зі статтею 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Разом з цим, у абзаці 9 пункту 5.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у справі підлягали встановленню, як факт проживання позивача однією сім`єю разом із дружиною ОСОБА_5 за однією адресою, а саме за адресою реєстрації дружини: АДРЕСА_1 .

Для встановлення факту проживання однією сім`єю за однією адресою необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС КЦС від 21.03.2019 у справі № 461/4689/15-ц.

Матеріали справи містять належні докази, які були долучені заявником при зверненні до суду що підтверджують проживання та ведення спільного господарства подружжям за місцем їх фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації дружини.

Зазначене не спростовано, а навпаки підтверджено в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Отже, в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи належними та допустимими доказами підтверджено факт, що подружжя заявника ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_5 дійсно проживало разом за адресою реєстрації дружини, вели спільне господарство, брали участь у витратах на утримання та ремонт квартири, де разом проживали.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.астини статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання з дружиною однією сім`єю за однією адресою, є такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 3, 7 СК України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 77, 78, 81, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 265, 273, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа - Правобережне відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, , що розташований за адресою:01601, м. Київ, Спортивна площа, 3, про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за однією адресою), - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за однією адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з 16 серпня 2002 року по 07 грудня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Рокитнянський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 26 травня 2021 року.

Головуюча суддя О.І. Чорненька