Справа № 275/50/21
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

27 травня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.

за участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Миколайчука П.В. у цивільній справі № 275/50/21 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Брусилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення 42 сесії Брусилівської селищної ради 7 скликання від 19.02.2020 № 1373 «Про оренду земельних ділянок», визнати недійсним договір оренди трьох земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки, загальною площею 331,94 га.

Ухвалою суду від 22.01.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 01.06.2021.

В ході підготовчого провадження відповідачем було двічі заявлено клопотання про залишення позову без руху, заяву про роз`яснення рішення суду, заяву про зупинення провадження, які були вирішені судом.

Ухвалою суду від 27.04.2021 за клопотанням представника відповідача судом вирішено питання про заміну Коростишівської місцевої прокуратури її правонаступником Коростишівською окружною прокуратурою в зв`язку зі змінами в структурі органів прокуратури.

В ході підготовчого провадження 17.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з двома заявами, в яких, посилаючись на ст. 271 ЦПК України, просив суд роз`яснити ухвалу суду від 22.01.2021 про відкриття провадження, які вирішені судом в порядку письмового провадження 25.05.2021.

Також, 21.05.2021 до суду надійшли заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткових судових рішень на підставі ст. 270 ЦПК України, які вирішені судом в порядку письмового провадження 25.05.2021.

27.05.2021 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчука П.В. відповідно до п. 3 ч.1 ст.36 ЦПК України. В обґрунтування заяви відповідач зазначив, що, на його думку, суддею Миколайчуком П.В. порушені вимоги ЦПК при перевірці відповідності позовної заяви в.о. керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області вимогам ст. ст. 175 - 177 ЦПК України. Так, суддею було відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою, тоді як позовна заява подана виконуючим обов`язки керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області, тобто фізичною особою. При цьому позов всупереч вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить: повного найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) позивача та його номера облікової картки платника податків. Вказав, що порушення допущене в позові, не враховано суддею при відкритті провадження. Зазначені допущені помилки при відкритті провадження, вимоги які зазначені в статті 175 ЦПК України до позовної заяви свідчать про особисту зацікавленість судді в результатах розгляду зазначеної справи.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду за два робочі дні до судового засідання, яке призначене на 01.06.2021, то питання про відвід судді невідкладно вирішується судом, що розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, у відповідності до положень ч. 13 ст. 7 та ч. 2, ч. 7 та ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішенні по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення "Кастілло Альгар проти Іспанії" ).

У частині 3 ст. 39 ЦПК України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналізуючи викладені у заяві позивача обставини, суд дійшов висновку, що вони зводяться до його незгоди з висновками суду щодо відсутності підстав для залишення позову у справі № 275/50/21 без руху. До вказаних висновків суд приходив вирішуючи як питання про відкриття провадження у справі, так і наводив їх в ухвалах Брусилівського районного суду Житомирської області про відмову в задоволенні відповідних клопотань відповідача про залишення позовної заяви без руху, ухвали суду від 01.03.2021 року та від 17.05.2021.

Тобто, вбачається, що суб`єктивний висновок відповідача ОСОБА_1 про заінтересованість судді у результатах розгляду справи № 275/50/21 грунтується на незгоді заявника з процесуальними рішеннями суду щодо оцінки відповідності позовної заяви вимогам ст. ст. 175 - 177 ЦПК України.

Водночас, частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Тому суд дійшов висновку, що викладені в заяві позивача обставини не можуть свідчити про упередженість та заінтересованість судді у розгляді даної цивільної справи, оскільки зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді, а отже і не є підставою для відводу судді в розумінні п. 3 ч.1 ст. 36 КПК України.

Задоволення відводу з наведених позивачем підстав призведе до необґрунтованого усунення головуючого від здійснення правосуддя у цивільній справі та безпідставного затягування судового розгляду справи. Заявником не наведено жодних доводів на підтвердження заінтересованості судді, упередженості або необ`єктивності судді, у результаті розгляду справи, а твердження, якими відповідач вмотивовує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди із процесуальним рішенням, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим та безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчука П.В., що заявлений 27.05.2021 у цивільній справі № 275/50/21 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Брусилівської селищної ради, визнання недійсним договору оренди земельних ділянок, зобов`язання повернути земельні ділянки.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення. Відповідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя П. В. Миколайчук