Справа № 699/838/21
Номер провадження № 2/699/469/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2021 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на підставі заяви б/н від 03.12.2013 ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 15.08.2021 виникла заборгованість у розмірі 48276,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. У позові позивач ставить питання про стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості та понесених судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Разом з тим, від відповідача надійшла заява з проханням долучити до матеріалів справи банківську виписку за кредитною карткою АТ КБ «Приватбанк». Крім того, відповідачем подано заяву, у якій зазначається, що позовні вимоги вона не визнає та просить розглядати справу без її участі.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідач 03.12.2013 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг (далі Анкета-заява) в ПриватБанку, тобто фактично вчинила дії з метою укладення договору з позивачем (а.с. 73).

Указана Анкета-заява містить підпис ОСОБА_1 на підтвердження того, що вона була ознайомлена з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами банківських послуг, а також Тарифами банку та зобов`язується в подальшому регулярно ознайомлюватися на сайті позивача зі змінами у вказаних документах.

В Анкеті-заяві містяться відомості щодо наміру відповідача отримати карту «Gold», проте відсутні дані щодо узгодження між сторонами строку дії кредитного договору, розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки, розміру пені та штрафних санкцій.

Позивач до позову додає інформаційну довідку (документ не має назви), яка містить наступні розділи: інформація та контактні дані кредитодавця; інформація та контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти. У вказаній інформаційній довідці вказано, що зазначена у ній інформація надана 23.06.2020 та зберігає чинність до 08.07.2020. Ця довідка містить підпис невстановленої особи у розділі «підпис кредитодавця», а також у розділі «підпис споживача» зазначена дата 23.06.2020, повні ПІБ та підпис відповідача (а.с. 74-76).

Ураховуючи наявність підпису відповідача у зазначеній вище інформаційній довідці (а.с. 76), суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір та порядок нарахування відсотків у період з 23.06.2020 до 08.07.2020. У розділі 3 цієї довідки «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» зазначено, що пільговий період кредитування становить 55 днів. У розділі 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача» процентна ставка у пільговий період становить 0,00001 річних. Оскільки умови щодо кредитування були узгоджені сторонами на період строком всього 16 календарних днів, тобто менше строку пільгового періоду кредитування, то суд дійшов висновку, що у період з 23.06.2020 до 08.07.2020 між сторонами було узгоджено нарахування відсотків у розмірі 0,00001 річних.

Однак, з банківської виписки вбачається, що у вказаний період, а саме 01.07.2020 позивачем з рахунку відповідача було здійснено списання відсотків за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5 % у сумі 1861,47 грн.

Суд вважає безпідставним таке списання, оскільки ставка за користування кредитним лімітом протягом 16 днів має розраховуватися за ставкою 0,00001 % річних, а не 3,5 %, як було пораховано та стягнуто позивачем.

З матеріалів справи не вбачається з якої саме суми та за який конкретно строк потрібно розраховувати відсоток за користування кредитним лімітом (у період з 23.06.2020 до 08.07.2020), тому суд позбавлений можливості самостійно виконати такий розрахунок.

Разом з тим, суд констатує, що у період з 03.12.2013 до 22.06.2020 та з 09.07.2020 до теперішнього часу між сторонами не були узгоджені умови щодо строку дії кредитного договору, розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки, строків повернення кредиту, розміру пені та штрафних санкцій тощо.

На підтвердження факту видачі відповідачу картки позивач надає довідку, з якої вбачається, що відповідачу вперше було видано кредитну картку 03.12.2013 (а.с. 72). За вказаною карткою 21.08.2014 вперше було встановлено кредитний ліміт у сумі 1900,00 грн., розмір якого в подальшому змінювався (а.с. 71).

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом позивач надав банківську виписку за договором б/н станом на 17.08.2021, з якої вбачається, що за розрахунками позивача розмір заборгованості складає 48276,05 грн (а.с. 21-70).

Посилаючись на вищенаведені докази, позивач вважає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитну картку з встановленим кредитним лімітом.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що призвело до виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з позовом до суду.

З виконаних позивачем та долучених ним до позовної заяви розрахунків вбачається, що станом на 15.08.2021 позивач визначив заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 48276,05 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (а.с. 17-20).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладанні договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з якими обслуговується відповідач.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.12.2013 шляхом підписання Анкети-заяви.

Даний висновок суду узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості за період з 01.07.2019 до 15.08.2021 вбачається, що позивачем стягнуто з відповідача заборгованість за відсотками на загальну суму 23357,07 грн, з яких 1173,70 грн заборгованість за нарахованими відсотками, а 22183,37 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 17-20).

Проте, як зазначалось вище, у матеріалах справи відсутні належні докази встановлення та погодження сторонами умов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами. З огляду на викладене суд дійшов висновку про безпідставність стягнення позивачем з відповідача відсотків на загальну суму 23357,07 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає наступне.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як вбачається з банківської виписки, долученої відповідачем до матеріалів справи, заборгованості відповідача за договором № б/н від 03.12.2013 станом на 03.11.2021 становить 46431,05 грн. Разом з тим, з цієї ж довідки вбачається, що сума заборгованості включає суму комісії у загальному розмірі 28879,80 грн. Однак, як було встановлено судом, розмір та підстави нарахування комісії сторонами не узгоджувалися.

Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем було безпідставно стягнуто з відповідача нараховані та прострочені відсотки на загальну суму 23357,07 грн., суд вважає за необхідне зменшити заборгованість за тілом кредиту на вказану суму.

Так само, вбачається за необхідне зменшити розмір заборгованості за тілом кредиту на розмір включеної до складу цієї заборгованості нарахованої суми комісії у розмірі 28879,80 грн.

Якщо від суми заборгованості за тілом кредиту (46431,05 грн.) відняти суму безпідставно стягнутих відсотків (23357,07 грн) та суму безпідставно включеної до заборгованості комісії (28879,80 грн), то слід дійти висновку, що відповідач здійснив переплату на користь позивача на суму 5805,82 грн.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже у даному випадку судовий збір покладається на позивача.

На підставі статей 525, 627-629, 1054 ЦК України та керуючись статтями 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду невідомі.

Повний текст рішення складено 08.11.2021.

СуддяЛітвінова Г.М.