ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3657/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про забезпечення позову або доказів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Чумак Роман Васильович , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року, постановлену у складі судді Латки І.П., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Чумак Роман Васильович , про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, третя особа - державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Шеховцова Маргарита Євгенівна,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, третя особа - державний реєстратор Департаменту реєстрації ХМР Харківської області Шеховцова М.Є.

В апеляційній скарзі адвокат Чумак Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить зазначену ухвалу суду скасувати та постановити постанову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що прийняття внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказав, що у позивача відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можна здійснити відшкодування, що є окремою підставою для зобов`язання суду накласти зустрічне забезпечення.

Послався на те, що відповідно до інформаційних довідок № 247808245 та № 247810892, які додавалися до заяви про зустрічне забезпечення позову, 13.06.2019 ОСОБА_3 на підставі рішення суду по справі № 2-6484 2010 набув право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Однак, 07.08.2019 вищезазначений житловий будинок перейшов у власність до ОСОБА_4 , на підставі договору дарування, серія та номер: 980, виданий 07.08.2019 приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. Окрім того, відповідно до Інформаційної довідки № 247806797, яка додавалась до заяви про зустрічне забезпечення позову, будь-яке нерухоме майно у ОСОБА_3 , відсутнє.

Зауважив, що 02.02.2021 відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , на підставі якого ОСОБА_1 було отримано в якості завдатку грошові кошти у розмірі 112240 грн, що є еквівалентом 4000 доларів США. Якщо основний договір не буде укладено з вини ОСОБА_1 в строк до 02.03.2021, тоді він повинен буде сплатити подвійну суму переданих грошових коштів, а саме 8000 доларів США, що є еквівалентом 224480 грн. Зважаючи на те, що станом на теперішній час основний договір купівлі-продажу квартири не було укладено через заборону відчуження квартири, то ОСОБА_1 може понести збитки у розмірі 8000 доларів США, що є еквівалентом 224480 грн відповідно до умов попереднього договору.

Адвокат Коваль А.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

Обґрунтовуючи відзив зазначив, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану вище квартиру та заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна до вирішення справи по суті. Постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року змінено та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна. При розгляді справи Харківським апеляційним судом винесення зазначеної постанови в судому засідання був присутній представник Відповідача - адвокат Чумак Р.В., який є заявником даної апеляційної скарги. Таким чином, ще з 10.03.2020 відповідачу та його представнику було достеменно відомо про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказав, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова (суддя Семіряд І.В.) від 06.08.2020, залишеною в силі Постановою Харківського апеляційного суду 28.12.2020, адвокату Чумаку Р.В. було відмовлено в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення. Крім того, Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова (суддя Штих Т.В.) від 01.03.2021 по справі № 638/19379/19 адвокату Чумаку Р.В. було відмовлено у скасуванні заходів забезпечення позову. З вищевикладеного вбачається, що на момент укладення попереднього договору від 02.02.2021 та отримання завдатку від нібито потенційного покупця квартири, і відповідач і його представник достеменно знали про наявність заборони на відчуження квартири.

Вважає, що ймовірні збитки, про які стверджує відповідач, якщо і можуть бути йому завдані то лише з вини самого ж відповідача, за що позивач не може нести відповідальності.

Послався на те, що, виходячи з тверджень відповідача строк 02.03.2021 вже настав і він мав повернути потенційному покупцю квартири суму в розмірі 8000,00 доларів США, однак жодних підтверджуючих документів щодо повернення цих коштів не надає, отже не доводить факт реального понесення збитків в зазначеному розмірі. Вказане свідчить лише про штучний характер підстав для застосування зустрічного забезпечення з боку відповідача, у зв`язку з чим, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення про відмову в їх застосування.

Звернув увагу суду на те, що всупереч твердженням відповідача, на сьогоднішній день позивач має зареєстроване місце проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 . Більше того, доказів відсутності у позивача майна саме в розмірі необхідному для відшкодування ніби то завданих відповідачу збитків, матеріали справи не містять. Наданий відповідачем Витяг з державного реєстру не є беззаперечним доказом відсутності у позивача майна, оскільки відомості не про всі об`єкти права власності вносяться до даного реєстру, наприклад об`єкти рухомого майна та нерухомого майна, право власності на яке виникло до введення в дія вказаних реєстрів. Посилання відповідача на відчуження позивачем будинку не може бути доказом погіршення його матеріального становища, оскільки особа може мати у власності не лише нерухоме майно, а й інші об`єкти та права на них (рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках і т.п.).

Інші учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення, оскарження якої передбачено п. 5 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду із позовом до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, третя особа - державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Шеховцова Маргарита Євгенівна.

15 березня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Чумаком Романом Васильовичем подано заяву про зустрічне забезпечення позову, яка мотивована тим, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року, зміненою постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті. Заявник зазначає, що наявні підстави зустрічного забезпечення позову, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, а саме, що позивач ОСОБА_3 на день подання даної заяви відчужив усе своє майно, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішень суду про відшкодування збитків ОСОБА_1 , які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмову у задоволенні позову. Водночас ОСОБА_1 може понести збитки у розмірі 8000 доларів США, що є еквівалентом 224480 грн, відповідно до умов попереднього договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 від 02 лютого 2021 року.

Посилаючись на викладені обставини, Чумак Роман Васильович просив застосувати до ОСОБА_3 зустрічне забезпечення позову у вигляді внесення ним на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 224480 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті (а. с. 17-18).

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року змінено та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті (виділені матеріали, а. с. 99-100).

Відмовляючи у застосуванні зустрічного забезпечення, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що з матеріалів справи вбачається і не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення позову, передбачені п. 1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду доказів наявність підстав, існування яких зобов`язує суд застосувати зустрічне забезпечення позову.

З дослідженого Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 березня 2021 року, доданого до заяви про зустрічне забезпечення позову, не вбачається, що ОСОБА_3 вчиняє активні дії щодо відчуження майна чи будь-які інші дії, що можуть в майбутньому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, оскільки відсутні будь-які дані щодо відчуження ОСОБА_3 майна як після відкриття провадження у справі, тобто з 16 грудня 2019 року, так і після винесення постанови Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року про забезпечення позову.

Суд наголосив, що відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 3 ст. 154 ЦПК України відповідач повинен довести суду належними та допустимими доказами, що позивач вчиняє активні дії щодо відчуження майна, а також інші дії, які спрямовані на умисне ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, завданих забезпеченням позову, у разі відмови у позові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 154 ЦПК України суд при вирішенні заяви про забезпечення позову може вимагати від особи, яка звернулася із такою заявою, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), як правило шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі визначеної судом.

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

У матеріалах справи відсутні докази про наявність, передбачених у ст. 154 ЦПК України обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Доводи скарги щодо відсутності у позивача зареєстрованого нерухомого майна або, що відповідачу можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову, у випадку відмови у позові - є безпідставними і належними доказами не підтверджені.

Сама по собі відсутність у позивача зареєстрованого нерухомого майна не свідчить про його фінансову неспроможність відповідати за можливі збитки відповідача від застосованого судом забезпечення позову на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання у доводах скарги про необхідність забезпечення можливих збитків відповідача внаслідок невиконання попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 02.02.2021, оскільки застосування судом заходів забезпечення позову виключає його можливу відповідальність за невиконання умов попереднього договору у розумінні можливої втрати авансу.

Апелянт не надав доказів на спростовання висновків суду про відсутність обставин, що можуть в майбутньому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У справі також відсутні докази про наявність підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, зазначені у нормі ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом були додержані норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 18 листопада 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії А.В. Котелевець.

О.М. Хорошевський.