22-ц/804/2945/21
263/816/21

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 16 листопада 2021 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 263/816/21
Номер провадження 22-ц/804/2945/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.
за участю секретаря: Целовальник К.А.
учасники справи :
відповідач ТОВ «ДІЄСА»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Давидюк Тетяна Вікторівна, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року головуючого судді Соловйова О.Л. зі складанням повного тексту судового рішення 10 вересня 2021 року по цивільній справі про захист прав споживача та відшкодування шкоди, -
У січні 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Давидюк Т.В., звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» (далі ТОВ «ДІЄСА») про захист прав споживачів та відшкодування шкоди.
Позов мотивований тим, що 19 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні магазину «Ельдорадо» за адресою: м.Маріуполь, пр-т Металургів, 100а, де відповідач здійснює господарчу діяльність, уклав договір купівлі-продажу, придбавши телевізор LED LG 55SM8050P за ціною 19 474 грн та Саундбар SAMSUNG HW-T450/R за ціною 4649 грн. Позивач, виявив бажання проводити оплату товару в кредит за допомогою сервісу «Оплата частинами» та оформив кредитну банківську карту «ПриватБанку». Через помилку касира, за допомогою терміналу «Ощадбанку», який обслуговував магазин, було знято повну суму продажу у розмірі 24 123 грн. Не погоджуючись із проведеною операцією, за його вимогою менеджером магазину було оформлено повернення товару, надані 2 чеки про повернення товару датовані 19 грудня 2020 року та повідомлено про зарахування коштів на рахунок позивача протягом 3-х днів. Вказані грошові кошти на час звернення до суду не повернуто, що обумовило необхідність судового захисту. Позивач зазначає, що з вини відповідача утворились кредитні зобов`язання за кредитною лінією перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 30 156,41 грн, які він вимушений був погашати шляхом здійснення запозичень у знайомих, упереджуючи нарахування відсотків за користування кредитом. Позивач стверджує про завдання душевних страждань противоправною поведінкою відповідача, оскільки хвилювався з приводу повернення грошових коштів та був позбавлений можливості користуватись ними.Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 24 340,11 грн та суму 3% річних, у розмірі 65, 43 грн. Крім того, просив компенсувати спричинену позивачу моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судові витрати, пов`язані із надання професійної правової допомоги у розмірі 5 000 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « ДІЄСА» в частині позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди закрито, з підстав п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України .
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ДІЄСА» про захист прав споживача шляхом стягнення збитків, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Давидюк Т.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом не надано належної правової оцінки тим обставинам ,що погодившись на запропоновані умови розрахунку за обраний товар 19 грудня 2020 року позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу з оплатою за придбаний товар частками за допомогою сервісу «Оплата частинами» картки «ПриватБанку» із щомісячною виплатою 6033,41 грн. Натомість , через помилку персоналу відповідача,замість переказу першої частки була введена повна сума покупки,через що з картки позивача була знята повна сума покупки 24 123 грн.Оскільки це не відповідало ані волевиявленню позивача,ані умовам запропонованого йому договору,правочин було розірвано.Старший менеджер магазину зразу прийняв повернутий позивачем товар і видав чеки про його повернення,датовані 19 грудня 2020 року.Разом з цим позивачу було запропоновано укласти ще один договір,на раніш запропонованих умовах,тобто купити обраний ним товар на умовах його оплати частинами за допомогою сервісу «Оплата частинами».Враховуючи,що відповідач запевнив ОСОБА_1 ,що списані грошові кошти будуть йому повернуті найближчим часом,останній погодився на пропозицію укласти другий правочин,що і було зроблено 19 грудня 2020 року ,що підтверджується копією чеку № 611.У результаті здійсненних відповідачем вказаних двох операцій з кредитної картки позивача було знято 30156 грн,при кредитному ліміті картки 35 000 грн. Невірна оцінка цих обставин і наданих позивачем доказів зумовила невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

19 грудня 2020 року та впродовж наступних семи днів гроші позивачу повернуто не було, чим порушено вимоги статей 4, 9, 11, 17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.216 ЦК України.

Судом залишено поза увагою, що після використання для оплати двох правочинів власної кредитної картки, позивач був зобов`язаний до 19 січня 2021 року погасити борг за кредитною лінією АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 30156,41 грн, що виник з вину магазину, та вимушений звернутись до знайомих для позичання вказаної суми.

Порушення зобов*язання з повернення коштів у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до ст.ст. 4,9,11,17 та 22 Закону України « Про захист прав споживачів « має наслідком відшкодування моральної шкоди .

Вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем своєчасно вжито заходів до повернення безпідставно перерахованих коштів та про покладення відповідальності на позивача, оскільки відповідачем повернуто грошові кошти зі спливом трьох місяців 19 березня 2021 року.

Судом залишено поза увагою, що відповідач використовує для оплати покупцями товарів РОS-термінал, який має відповідну функцію для повернення коштів 19 грудня 2020 року або впродовж трьох банківських днів, передбачених для розрахунків між банком-еквайром і суб`єктом господарювання.

Відповідач ТОВ «ДІЄСА» в особі представника Сукорянського Є.О., скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що позивачем без жодного обґрунтування до апеляційної скарги додано невідому роздруківку. Вважає, що даний доказ подано з порушенням норм процесуального права та він має бути залишений без розгляду.

Вказує, що 19 грудня 2020 року позивач за допомогою електронного платіжного засобу (оплата карткою) придбав в магазині «Ельдорадо», що належить відповідачу, телевізор LED LG 55SM8050P та Саундбар SAMSUNG HW-T450/R на загальну суму 24124 грн. Після проведення оплати за товар позивач виявив бажання змінити спосіб оплати за придбаний товар на кредит за програмою «Оплата частинами» від АТ КБ «ПриватБанк». Співробітниками відповідача здійснено спробу повернення грошових коштів шляхом перерахування через банківський термінал на картковий рахунок електронного платіжного засобу, однак у зв`язку із технічною помилкою при проведенні операції «повернення» виконати повернення грошових коштів 19 грудня 2020 року (субота) виявилось неможливим. 21 грудня 2020 року (понеділок, перший робочий день) керуючим магазином направлено до ГУ по м.Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» електрону заявку на повернення грошових коштів позивачу. 23 грудня 2020 року бухгалтером ТОВ «ДІЄСА» додатково засобами офіційної електронної пошти направлено заявку на виконання повернення грошових коштів позивачу, що підтверджується листом від 09 червня 2021 року АТ «Ощадбанк».

Вважає, що відповідач, як платник, виконав своє зобов`язання перед позивачем в момент надходження розрахункового документа на виконання до банку платника відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», таке перерахування відбулось через 2 дні після отримання вимоги споживача 21 грудня 2020 року, то вимоги ч.3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» дотримано.Зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями впливати на міжбанківські та внутрішньобанківські процеси банків,питання щодо здійснення подальшого перерахування грошових коштів банком позивача знаходиться поза межами компетенції ТОВ « ДІЄСА».

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його адвокат Давидюк Т.В. підтримали доводи апеляційної скарги .

У судове засідання апеляційного суду представник відповідача ТОВ «ДІЄСА» не з`явився, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.163).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДІЄСА» в магазині Ельдорадо, розташованого по пр-ту Металургів, 100а у м.Маріуполі укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав телевізор LED LG 55SM8050P за ціною 19 474 грн та Саундбара SAMSUNG HW-T450/R за ціною 4649 грн.

При здійсненні оплати позивач використовуючи картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» через термінал «Ощадбанку» здійснив повну оплату товару, що за твердженнями останнього не відповідало його волі, з огляду на узгоджений порядок оплати частками, щомісячно у розмірі 6033,41 грн до повного погашення суми за придбаний товар.

19 березня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано 24124 грн, як повернення внаслідок неуспішної транзакції ТОВ «ДІЄСА» 19 грудня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що відповідальність ТОВ «ДІЄСА», як неналежного отримувача при проведенні переказу, врегульовано п. 35.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який покладає обов`язок протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу.

Суд, також, виходив з того, що позивач ОСОБА_1 , будучи користувачем карткового рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», передав банківську карту співробітнику відповідача ТОВ «ДІЄСА», для проведення оплати за придбаний товар. Позивач, передавши банківську карту, безпідставно уповноважив відповідача на здійснення операцій з переказу грошових коштів від його імені. Відповідач ТОВ «ДІЄСА», отримавши заперечення позивача з приводу розміру суми проведеної на оплату товару, вчиняє дії до розірвання договору купівлі-продажу за ініціативи сторін, що відповідає вимогам Законом України «Про захист прав споживачів» та вживає заходів до повернення грошових коштів позивачу шляхом повідомлення обслуговуючого Банку - АТ «Державний ощадний банк України», наступного робочого дня, а саме: 21 грудня 2020 року, що узгоджується із Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Щодо доводів позову в частині винних дій співробітника відповідача, внаслідок яких відбувся переказ грошових коштів у розмірі, що не відповідав волі розпорядженню позивача, суд виходив з того, що врегулювання цього питання відбулось шляхом розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених коштів у повному обсязі, з чим погодився позивач отримавши 2 чеки про повернення товару, як стверджується останнім за позовом. Подальше укладення сторонами договору купівлі-продажу на умовах оплати частками, не створює передумов для встановлення факту порушень за попереднім договором.

Суд також виходив з того, що позивач до обслуговуючого Банку АТ КБ «ПриватБанк» клієнтом якого він являється, з приводу повернення грошових коштів за неналежним або помилковим переказом, не звертався.

Суд дійшов до висновку, що відповідальність відповідача із строків повернення грошей обмежується своєчасністю вжиття заходів до повідомлення банку про необхідність повернення коштів клієнту внаслідок неуспішної транзакції. Своєчасність повернення коштів позивачу врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до якого дотримання строків проведення банківського розслідування при списанні коштів, полягає поза межами компетенції відповідача, а тому, суд не вбачав підстав, для задоволення вимог позивача в частині нарахування встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання повернення позивачу 24124 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено факту винних дій з боку відповідача, а тому правові підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи .

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Суд першої інстанції правильно зазначив,що зміст правового обґрунтування позовних вимог, зводиться до тривалого повернення грошових коштів, що за умов кредитних зобов`язань мало призвести до негативних наслідків для позивача у вигляді нарахування відсотків та штрафних санкції. Внаслідок необачних дій співробітника відповідача (касира), які призвели до безпідставного списання грошових коштів з карткового рахунку, позивач стверджує, що був вимушений вживати додаткових заходів до погашення кредитних зобов`язань.

Аналізуючи своєчасність вжиття заходів до повернення безпідставно перерахованих коштів, та з`ясовуючи наявність правових підстав до юридичної відповідальності відповідача, суд посилався на вимоги Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», та п. 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 №705, відповідно до яких емітент (банк позивача) у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» на платника, в даному випадку на позивача, покладена відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Відповідальність ТОВ «ДІЄСА», як неналежного отримувача при проведенні переказу, врегульована п. 35.1. Закону, який покладає обов`язок протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу.

Згідно отриманої інформації АТ «Державний ощадний банк України» за вих.№46/12-11/1/1936/6321-БТ від 09 червня 2021 року , запит від ТОВ «ДІЄСА» на повернення коштів внаслідок неуспішної транзакції 19 грудня 2020 року в сумі 24 123 грн було отримано АТ «Ощадбанк» 21 грудня 2020 року. АТ «Ощадбанк» повідомив, що в процесинговій системі відсутнє повернення по даній операції, натомість наявна операція ЧарджБек від банка - емітента 13 січня 2021 року. Зазначена претензія була прийнята АТ «Ощадбанк» та банку емітенту успішно «відшкодовано кошти по даній операції». Зазначені кошти перераховано на транзитний рахунок АТ КБ «ПриватБанк», на якому такі кошти акумулюються до кінця диспутного строку (45 діб). Відповідно до Правил міжнародних платіжних систем, після закінчення диспутного строку, та за умови відсутності в системі зворотної претензії від АТ «Ощадбанк» (такої претензії не пред`являлось), на 46 день АТ КБ «ПриватБанк» повинен здійснити зарахування даних коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України « Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші ,сплачені за товар,повертаються споживачеві у день розірвання договору,а у разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору в інший строк за домовленістю сторін,але не пізніше ніж протягом семи днів.

З досліджених матеріалів справи встановлено,що вимога позивача про повернення сплачених грошових коштів була задоволена відповідачем через два дні після її надходження 21 грудня 2020 року , та відповідачем у відповідності до п.22.3 ст.22 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» подано розрахунковий документ до банку,що обслуговує товариство шляхом наданих обслуговуючим банком програмно-технічних засобів.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про не застосування судом Інструкції по обслуговуванню платіжних карток платіжних систем АТ « Державний ощадний банк України « ,оскільки згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Давидюк Тетяна Вікторівна, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2021 року .

Судді: