Справа № 369/9099/21
Провадження № 2/369/4692/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 01.06.2018 по справі № 369/5848/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 01 липня 2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 від подружнього життя у сторін народилася донька- ОСОБА_4 , що підтверджується Випискою з Книги реєстрації народжень в муніципалітеті Подгориця за 2016 рік, актовий запис народження за №3850

Також позивач посилається на те, що відповідач не приймає участі у житті та вихованні дітей, не виявляє ніякого батьківського піклування, ніякої допомоги в утриманні дітей не надає.

Діти знаходяться на повному утриманні позивачки та проживають разом з нею, а відповідач не бере участі у витратах на дітей.

Оскільки Відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому враховуючи право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку батьків утримувати своїх дітей, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.09.2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням указаних обставин, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 01.06.2018 по справі № 369/5848/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 01 липня 2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 від подружнього життя у сторін народилася донька- ОСОБА_4 , що підтверджується Випискою з Книги реєстрації народжень в муніципалітеті Подгориця за 2016 рік, актовий запис народження за №3850.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено в судовому засіданні, малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, доказів на спростування відповідачем не надано. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання двох малолітніх дітей.

Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач просила стягнути з відповідача аліменти у 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дати звернення із позовом до суду, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, а тому задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 02.07.2021 року.

Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до ст. 141 ЦПК України судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-185, 191 СК України, ст.ст.5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

Керуючись ст.ст. 180-182 СК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 223-258, 259, 263-265, 266, 270-274 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Допустити негайне виконання судового рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.В. Янченко