КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 357/783/21 Головуючий у суді І інстанції Цуранов А.Ю.
У Х В А Л А
16 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Квартиро-експлуатаційний відділ міста Біла Церква, про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 11 вересня 2021 року відповідач через представника за довіреністю - Водовоза О.А.звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України, та без додержання вимог статті 356 ЦПК України.

В апеляційній скарзі було порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 була залучена до виконання завдань в зоні проведення операції об`єднаних сил і постійно знаходиться на сході України, а тому виникли складнощі при подачі документів до суду.

Оскільки наведені стороною відповідача обставини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження не давали достатніх підстав для визнання їх поважними, а також не було сплачено судовий збір, ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з належними доказами та/або зазначенням обґрунтованих підстав, які підтверджують поважність причини пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження, та надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Копія ухвали за поштовою адресою, вказаною в апеляційній скарзі, була вручена уповноваженому представнику військової частини НОМЕР_1 11 жовтня 2021 року, про що свідчить повернуте до Київського апеляційного суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, протягом встановленого судом строку з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху її вимоги відповідачем не виконанні, заява про поновлення строку на апеляційне оскарження до апеляційного суду не надійшла.
Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Закріплене за скаржником право на подання заяви про поновлення попущеного строку чи відмову від її подання є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.
У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статті 358 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано належних доказів та не зазначено причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, які можливо визнати поважними, то з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Квартиро-експлуатаційний відділ міста Біла Церква, про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку відмовити.

Копію ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати відповідачу разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.А. Голуб

Д.О. Таргоній