Ухвала

17 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 438/552/20

провадження № 61-14542св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м. Борислава Львівської області Яворського Ігоря Романовича, Першого заступника міського голови м. Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради Садлівського Романа Станіславовича, Фінансового управління Бориславської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради, третя особа - Бориславська міська рада Львівської області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області Яворського І. Р. від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради» (далі - КНП «ЦМЛ м. Борислава);

визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області Яворського І. Р. від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава»;

визнати незаконним та скасувати видане в. о. міського голови - Першим заступником міського голови м. Борислава Львівської області Садлівським Р. С. розпорядження від 16 квітня 2020 року № 111-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава»;

визнати незаконним та скасувати наказ КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 10 квітня 2020 року № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

визнати незаконним та скасувати п.п. 1 п.3 наказу КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 10 квітня 2020 року № 93-к «Про надання відпустки, замісництва, переведення»;

визнати незаконним та скасувати наказ КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 24 квітня 2020 року № 105-к «Про зміни до наказу від 10 квітня 2020 року № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновити його на посаді директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» з 10 квітня 2020 року;

стягнути з КНП «ЦМЛ м. Борислава» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 квітня 2020 року по дату прийняття судом рішення;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» та в частині стягнення з КНП «ЦМЛ м. Борислава» середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середнього заробітку за один місяць.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області рішенням від 20 листопада 2020 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував розпорядження міського голови м. Борислава Львівської області Яворського І. Р. від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава». Визнав незаконним та скасував видане в. о. міського голови - Першим заступником міського голови м. Борислава Львівської області Садлівським Р. С., розпорядження від 16 квітня 2020 року № 111-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 09 квітня 2020 року № 106-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава». Визнав незаконним та скасував наказ КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 10 квітня 2020 року № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Визнав незаконним та скасував п.п. 1 п. 3 наказу КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 10 квітня 2020 року № 93-к «Про надання відпустки, замісництва, переведення». Визнав незаконним та скасував наказ КНП «ЦМЛ м. Борислава» від 24 квітня 2020 року №105-к «Про зміни до наказу від 10 квітня 2020 року № 91-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновив ОСОБА_1 на посаді директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» з 10 квітня 2020 року. Стягнув з КНП «ЦМЛ м. Борислава» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 квітня 2020 року по дату ухвалення рішення - 20 листопада 2020 року в розмірі 122 871,87 грн. В решті позову відмовив. Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середнього заробітку за один місяць.

Львівський апеляційний суд постановою від 09 серпня 2021 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Змінив дату звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «ЦМЛ м. Борислава» відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, з 09 квітня 2020 року на 30 травня 2020 року. В іншій частині позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 27 серпня 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

24 вересня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м. Борислава Львівської області Яворського Ігоря Романовича, Першого заступника міського голови м. Борислава Львівської області з питань діяльності виконавчих органів ради Садлівського Романа Станіславовича, Фінансового управління Бориславської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня м. Борислава» Бориславської міської ради, третя особа - Бориславська міська рада Львівської області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень та наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко