ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.,

Суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

заслухавши доповідь судді доповідача Бондар Я.М. по апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року позов акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість у розмірі 128 060 грн. за кредитним договором №7552 від 21.05.2013 року, яка складається з наступного: 14266,45 грн - заборгованість за кредитом; 25533,01 грн - заборгованість процентами; 200 грн - заборгованість за комісією; 88060,54 грн. - штрафні санкції.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року залишено без руху для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку та надання доказів поважності причин пропуску процесуального строку, а також надання квитанції про сплату судового збору, для чого надано строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Попереджено особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження, і апеляційна скарга буде повернута.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали суду від 29 жовтня 2021 року було направлено судом за адресою апелянта ОСОБА_1 визначену в апеляційній скарзі.

На виконання вимог ухвали суду, відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору, проте вимоги ухвали суду щодо надання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2020 року, відповідачем не виконано, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на теперішній час від відповідача ОСОБА_1 не подано.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, заявником пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції та не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, з наведенням поважних та об`єктивних обставин, які перешкоджали оскаржити судове рішення в апеляційному порядку в межах цих строків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за поданою апеляційною скаргою на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2021 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути учаснику справи, що їх подавав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: