УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Князєва В.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», в особі уповноваженої Стрюкової Ірини Олександрівни, третя особа: ТОВ Фінансова компанія «Укрфинанс груп» про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),-

ВСТАНОВИВ:

На розгляду судді Лях М.Ю. перебуває цивільна справа № 953/15410/21 за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 , в якій позивач просить зобов`язати відповідача повернути позивачу 23 717,68 доларів США, що були набуті відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підставі та судові витрати в розмірі 35000,00 грн.

10.08.2021 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Князєвима В.О. подано заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 52577677 про виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 640/3631/15-ц, виданого 16.05.2016року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 159Ф-АК 400 від 14.08.2008 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариства «ВТБ Банк» на період розгляду по суті позову ОСОБА_1 до відповідача про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави по кредитному договору №159ФАК400 від 14.08.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та відповідачем.

В обґрунтування зазначає, що 04.10.2016 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 52577677 про виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 640/3631/15-ц, виданого 16.05.2016 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 159Ф-АК 400 від 14.082008 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариства «ВТБ Банк». Тому заявник вважає, що виконання цього рішення суду до розгляду по суті позову ОСОБА_1 до відповідача та третьої особи про повернення майна, набутого без достатньої правової підстави по кредитному договору № 159Ф-АК400 від 14.08.2008 року між ОСОБА_1 та відповідачем може суттєво ускладнити, або зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ч. 1ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову є співмірною із заявленими ним вимогам.

Заявник просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні, відкритого на виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова, яке набуло законної сили, заявником не оскаржується.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

За таких підстав, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Князєва В.О. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду із обґрунтованою заявою про забезпечення позову та наданні відповідних доказів в її обґрунтування.

На підставі вищезазначеного та керуючись статтями 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Князєва В.О. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали через суд першої інстанції.

Суддя