Справа № 559/2315/20
Провадження № 2/559/382/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 листопада 2021 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

при секретарі судового засідання Протас Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Лисун К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Дубенського міськрайонного суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 19 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 27.02.2012 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_3 з дітьми залишилася проживати в своєї матері, позивачки по справі ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , але фактично позивачка зареєструвала їх в частині будинку за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько дітей загинув.

В травні 2017 року ОСОБА_3 зібрала свої речі і пішла з дому, не повідомивши нікого про місце свого перебування. З 01 серпня 2018 року відповідачка перебувала у державному розшуку як безвісти зникла. Згідно наказу Служби у справах дітей Дубенської РДА малолітніх дітей відповідачки тимчасово влаштовано в сім`ю позивачки ОСОБА_2

07 листопада 2018 року рішенням Дубенського міськрайонного суду визнано ОСОБА_3 безвісти відсутньою з 01 червня 2017 року.

17 січня 2019 року розпорядженням голови Дубенської РДА Юхимчук Л.В. призначено опікуном над дітьми. В кінці січня 2020 року відповідачка ОСОБА_3 повернулася додому без усіляких пояснень, рішення про визнання її безвісти відсутньою було скасовано. Проте, через місяць відповідачка знову пішла з дому, перестала виходити на зв`язок, не проживає вдома та не займається дітьми. Фактично з вересня 2016 року позивачка як бабуся та їх офіційний опікун, займається дітьми, дбає про їхнє здоров`я, навчання, дозвілля, забезпечує всім необхідним. ОСОБА_7 з 2016 року перестала цікавитися станом здоров`я своїх дітей, не піклується про їх фізичний, духовний розвиток, не виховує, не приділяє елементарної батьківської уваги, лавки та турботи. У разі довготривалої відсутності відповідачки за місцем проживання, позивачка не має можливості вирішувати будь-які юридичні питання, пов`язані з її онуками.

Оскільки відповідачка умисно та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просить позбавити ОСОБА_7 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

29 квітня 2021 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідачки постійно не має за місцем проживання, вона зникає, не повідомляючи навіть куди. Діти ростуть, а матері постійно не має. А коли повертається, то постійно перебуває в ставні алкогольного сп`яніння, веде аморальний спосіб життя. Це триває з 2016 року. Батько дітей загинув у ДТП.

Представник позивачки адвокат Рідченко М.В. у судовому засіданні пояснила, що з 2016 року ОСОБА_2 займається доглядом дітей, забезпечує їх всім необхідним. Матір дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому заслуговує на позбавлення її батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Дубенської РДА Лисун К.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що питання щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дітей. Матір дітей було запрошено на дане засідання, однак остання не з`явилася. Службою у справах дітей було направлено до суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, який просить взяти до уваги.

Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх матір`ю є відповідачка по справі (а.с.10,11). Діти проживають з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.26,27)

Згідно довідки №6179/208/04/6-2018 від 13.08.2018 року, виданої Дубенським ВП ГУНП в Рівненській області, громадянка ОСОБА_3 , пропавши безвісти, з 10.08.2018 року перебуває у державному розшуку (а.с.12).

07 листопада 2018 року рішенням Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано безвісти відсутньою з 01 червня 2017 року (а.с.15-16).

Згідно наказу Служби у справах дітей Дубенської РДА №97 від 20.08.2018 року вирішено тимчасово влаштувати малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сім`ю ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 (17).

Розпорядженням голови Дубенської РДА 3755 відл 19.12.2018 року вирішено надати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.19).

17 січня 2019 року розпорядженням голови Дубенської РДА №36 та №37 вирішено призначити ОСОБА_2 опікуном над дітьми (а.с.20,21).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2020 року рішенням Дубенського міськрайонного суду за заявою ОСОБА_3 скасовано рішення від 07 листопада 2018 року про визнання її безвісти відсутньою. Проте, остання за місцем реєстрації відсутня, її особисті речі в домі відсутні, участі у ведені господарства не приймає. Вихованням малолітніх дітей займається бабуся ОСОБА_2 , що підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов (а.с.13,14, 28, 29).

Згідно довідки, виданої КЗ «Привільненський ДНЗ» №34 від 20.02.2018 року, протягом 2016-2017 років ОСОБА_3 приймала дуже рідко участь у процесі відвідування її донькою ОСОБА_6 Привільненського ДНЗ. Протягом 2017-2018 років участі у відвідуванні взагалі не приймала. (а.с.23).

Згідно довідки, виданої КЗ «Привільненський ліцей» №173 від 12.10.2020 року, ОСОБА_6 є ученицею 2 класу. Навчанням та вихованням дитини займаються бабуся ОСОБА_2 та дідусь ОСОБА_8 (а.с.24).

ОСОБА_5 навчається у 5 класі Дубенської ЗОШ І-ІІІ ступеня №6. Мама не цікавиться навчанням дитини, його відносинами з однолітками і однокласниками, не проявляє зацікавленості щодо матеріальних потеб дитини для навчання. Матеріальним забезпеченням дитини займається бабуся ОСОБА_2 (а.с.25).

Відповідно до характеристики, виданої Привільненською сільською радою від 08.10.2020 року, ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей займається не в повній мірі, часто на невизначений час зникає з дому і залишає дітей з бабою ОСОБА_2 (а.с.30). Згідно висновку органу опіки та піклування Дубенської РДА від 29.06.2021 року № 2072/02-13/21 вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.57-62).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своїх дітей. Вона не бере участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не приділяє ласки та турботи, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначене є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітній дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Також, суд роз`яснює ОСОБА_3 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 169, 180 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Д. Галицького, 17, м. Дубно Рівненської області, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Р.В. Ралець