Номер справи місцевого суду: 517/552/21
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , потім, з 30 березня 2032 року, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК україни підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процессуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником заявлено дві вимоги: про стягнення з боржника на користь заявника аліментів на утримання двох малолітніх дітей: - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, дані вимоги між собої взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

Проте, колегія суддів не погоджується з такою думкою суду першої інстанції.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, або заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб

За змістом статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї третини, всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення сином повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , потім, з 30 березня 2032 року, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зі змісту заяви вбачається, що вона містить вимогу, передбачену п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України та за своїми формою і змістом відповідає ст.163 ЦПК України.

На підтвердження вимог про стягнення аліментів до заяви були додані:

- копія паспорту на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія картки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_1 ;

- копія паспорту на ім`я ОСОБА_2 ;

- копія картки фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_2 ;

- копії свідоцтв про народження ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ;

- копія рішення суду про розірвання шлюбу;

- довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки до заяви про видачу судового наказу було додано всі наявні у заявника документи, якими вона обґрунтовувала свої вимоги щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів, у суду першої інстанції не було підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У заяві були зазначені фактичні підстави про стягнення аліментів з ОСОБА_2 із посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, заявник вправі очікувати, що суд у відповідності до ч. 2 ст. 183 СК України, визначить єдину частку від заробітку (доходу) матері, і батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Про стягнення аліментів на двох дітей - однієї третини до досягнення старшої дитини повноліття, та однієї чверті на доньку, після досягнення повноліття сином, вказано заявником в описовій частині заяви та враховано, що обов`язковою умовою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є стягнення аліментів, що не пов`язане із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Висновок суду про те що заявлені заявником у заяві про видачу судового наказу вимоги про стягнення аліментів на 2-х дітей, не кореспондуються із нормою ч. 2 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України є помилковими.

Заява про видачу судового наказу стосується стягнення аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей і дійсна сутність відповідних вимог має оцінюватись судом, виходячи з правових та фактичних підстав наведених у заяві про видачу судового наказу.

Аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4ЦПК, ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, ч.1 п.6 ст. 374, 379, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзівського районного суду Одеської області від 20 серпня 2021 року про відмову у видачі судового наказу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23.11.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді О.В. Князюк

С.О. Погорєлова