Справа № 464/892/20 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2015/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю три місяці. Мотивувала позовні вимоги тим, що внаслідок смерті її чоловіка відкрилася спадщина, однак вона пропустила строк для подання заяви про прийняття такої. Повідомила, що ОСОБА_5 помер у Іспанії 09 квітня 2019 року. 10 серпня 2019 року вона звернулася до Посольства України в Королівстві Іспанія із заявою про надання їй документу на підтвердження факту його смерті. 08 жовтня 2019 року лист з підтвердженням надійшов на пошту в Україні і за декілька днів був нею отриманий. Вказала, що їй необхідно було здійснити переклад цього документу, що зайняло певний час. Крім того, вона не проживає у Львові, що також створило складності у здійсненні перекладу. Зазначила, що вона також витратила час на пошуки юриста для надання пояснень і листування з посольством. Окрім цього, звістка про смерть чоловіка вплинула на нею, у зв`язку з чим вона була розгубленою і не розуміла порядок подальших дій. Повідомила, що їхні спільні діти ОСОБА_3 і ОСОБА_6 не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що про смерть свого чоловіка 09 квітня 2019 року їй стало відомо не відразу, а лише у липні 2019 року і до 09 жовтня вона не мало можливості прибути до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В період 08-09 жовтня вона отримала поштову кореспонденцію з Іспанії з свідоцтвом про смерть її чоловіка, іспанською мовою, у зв`язку з чим виникла необхідність у здійсненні перекладу свідоцтва. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 27 липня 1974 року.

З заяви позивачки від 09 серпня 2019 року вбачається, що вона зверталася до Посольства України в Королівстві Іспанія для отримання документів на підтвердження факту смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з фіскального чеку № 55, позивачка скерувала вказану заяву до Посольства України в Королівстві Іспанія 10 серпня 2019 року. Номер відправлення RI790137088UA.

Супровідний лист Посольства України в Королівстві Іспанія № 6127/19-547-1518, з яким позивачці надійшов актовий запис про смерть ОСОБА_5 , датований 18 вересня 2019 року.

Актовим записом Відділу реєстрації актів цивільного стану Колменарехо від 10 січня 2019 року стверджується, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у резиденції «Санта-Фе», на вул. де-лас-Маравільяс, № 12 (Колменарехо), Королівство Іспанія.

З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В. вих. № 21/02/31 від 21 лютого 2020 року, позивачці відмовлено у відкритті спадщини після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що, судом не встановлено жодних об`єктивних причин, які могли викликати непереборні або істотні труднощі для подання позивачкою заяви до нотаріуса про прийняття спадщини у строк, встановлений законом, або раніше, ніж це нею було зроблено.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка повинна була до 09 жовтня 2019 року звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач стверджує, що отримала актовий запис про смерть її чоловіка лише у жовтні 2019 року, оскільки лист 08 жовтня 2019 року надійшов в України.

Суд першої інстанції доречно звернув увагу на ту обставину і позивачем така обставина не є спростованою про те, що позивачем не подано суду жодних належних та допустимих доказів, зокрема копії конверту, у якому надійшов лист, з відповідними відбитками поштового штемпеля, а також номером відправлення, за допомогою яких можливо точно встановити дату отримання вказаного документа, що свідчить про недоведеність факту отримання нею вказаних документів у жовтні 2019 року.

Також суд доречно зверну увагу, що позивач у своїй заяві не повідомила суд точну дату звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини лише в середині лютого 2020 року, тобто через десять місяців після смерті ОСОБА_5 .

Як на підстави поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, покликається на пошук юриста для надання їй правової допомоги, пошук перекладача для перекладу отриманих документів, тривале листування з посольством.

Як на підставу тривалого листування з посольством позивачка покликається на лист Посольства України в Королівстві Іспанія № 6127/14-547-1147 від 16 липня 2019 року, адресований ГУ НП у Львівській області, з проханням встановити родичів померлого ОСОБА_5 .

Суд правильно звернув увагу, що вказаний документ жодним чином не доводить факт тривалого листування позивачки з Посольством. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних вище обставин позивачем не подано.

Окрім цього, покликання позивача на тривалий пошук юриста для надання їй роз`яснень з приводу подальших дій з огляду на тривіальність ситуації, що склалася не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Щодо тривалого пошуку перекладача варто зауважити, що, як раніше встановлено, переклад актового запису про смерть ОСОБА_5 необхідно було здійснити з іспанської мови, яка є однією з найбільш поширених мов світу, а обсяг документів для перекладу становить дві сторінки.

Зазначені обставини свідчать про те, що будь-яких складнощів у пошуку перекладача з іспанської на українську у позивачки виникнути не могло.

Крім того, з наданого суду перекладу актового запису, виконаного перекладачем ПП «Азбука Світу» Сухорською Н.І., неможливо встановити дату його виготовлення, що не дає суду змоги встановити, коли саме позивачка мала можливість подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, судом не встановлено жодних об`єктивних причин, які могли викликати непереборні або істотні труднощі для подання позивачки заяви до нотаріуса про прийняття спадщини у строк, встановлений законом, або раніше, ніж це нею було зроблено.

Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 302/396/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини лише в середині лютого 2020 року, тобто через десять місяців після смерті ОСОБА_5 , пропустила строк для прийняття спадщини та не надала суду достатніх доказів, за наявності яких суд міг прийти до висновків про наявність у позивачки об`єктивних причин, які могли викликати непереборні або істотні труднощі для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини у строк, встановлений законом, або раніше, ніж це нею було зроблено.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник