ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Суми

Справа №585/2849/20

Номер провадження 22-ц/816/1587/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Євтюшенкової В.І., в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 27 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, про визнання права на спадщину за заповітом.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2005 року її мати ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла їй.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Напротязі 6 місяців після смерті матері ОСОБА_3 вона звернулась до Роменської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №41202680 від 28 листопада 2006 року.

До складу спадкового майна входить: земельна ділянка площею 0,5476 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,4836 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 1,4260 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 1,4269 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; домоволодіння по АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,4557 га, розташованої на території с. Правдюки Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку; грошових вкладів з належними процентами на компенсаціями, що зберігаються у відділенні Ощадбанку.

Вказує, що Роменською державною нотаріальною конторою їй не було видано свідоцтво про право на спадщину, так як її рідна сестра ОСОБА_2 , яка на момент відкриття спадщини являлася інвалідом 2 групи і згідно ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку в спадщині, із відповідною заявою про прийняття спадщини чи/або про відмову від її прийняття до органів нотаріату не звернулася. Крім того, ОСОБА_2 не подала до суду позовної заяви про визнання поважною причину пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку для її прийняття, як це передбачено приписами ст. 1272 ЦК України. Перешкод для своєчасного звернення до органів нотаріату відповідач не мала.

Отже, вона, як спадкоємиця за заповітом, хоча фактично і прийняла спадщину, яку заповіла їй мати ОСОБА_3 , але не має змоги протягом чотирнадцяти років належним чином оформити спадкові права на спадщину за заповітом, у зв`язку з чим порушуються її цивільні права та інтереси.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати за нею право на всю спадщину за заповітом, складеним 29 листопада 2005 року ОСОБА_3 , який посвідчено секретарем Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області Дригус З.І. та зареєстрований за номером 176.

Роменський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 24 травня 2021 року, у урахуванням ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав за спадкоємцем ОСОБА_1 право на всю спадщину за заповітом, складеним 29 листопада 2005 року заповідачем ОСОБА_3 , який посвідчено секретарем Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області Дригус З.І. та зареєстрований за номеро176 (спадкова справа в спадковому реєстрі №41202680 від 28 листопада 2006 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильне установлення обставин справи, які мають значення справи, неправильне дослідження і оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів про порушення її прав, що свідчить про відсутність предмету позову.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що у матеріалах справи міститься свідоцтво на спадщину за заповітом, видане позивачці після смерті ОСОБА_3 . Отже, ОСОБА_1 , зловживаючи своїми процесуальними правами, вводячи суд в оману, намагалася визнати право власності на спадщину.

Від представника ОСОБА_4 адвоката Цимбала В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає судове рішення законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зібраним доказам у справі судом надано належну правову оцінку. Вказує, що суд першої інстанції визнавши за позивачкою право на всю спадщину, захистив її порушені спадкові права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 мати ОСОБА_1 (а. с. 14-15).

За життя, 29 листопада 2005 року ОСОБА_3 складено заповіт, за яким усе майно, яке буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, також все те, на що вона за законом матиме право, а також грошові вклади по рахунках 3221, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які знаходяться у філії Ощадбанку м. Ромни 147/011, заповіла ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчено секретарем Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області Дригус З.І., зареєстрований в реєстрі за номером 176 (а. с. 42).

ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2003 року, серії СМ № 181740 належала земельна ділянка площею 1,4260 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 21); на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2003 року, серії СМ № 181741 належала земельна ділянка площею 1,4269 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 22); на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2003 року, серії СМ № 181662 належала земельна ділянка площею 0,5476 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 23); на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03 листопада 2003 року, серії СМ № 181663 належала земельна ділянка площею 0,4836 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 24).

З довідки Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 22 жовтня 2020 року №1074 вбачається, що згідно з архівною інвентарною справою станом на 01 січня 2013 року за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2002 року зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 28 листопада 2006 року Роменською районною державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_1 (а. с. 17, 57).

28 листопада 2006 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Білашенко Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на спадкове майно, яке складається з грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Роменському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» (а. с. 59).

Відповідно до довідки Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області від 11 серпня 2020 року №161, ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була не зареєстрована, але проживала в АДРЕСА_1 . Від імені ОСОБА_3 посвідчувався заповіт секретарем Андріївської сільської ради Дригус З.І. 29 листопада 2005 року за реєстровим №176. Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_3 являється за заповітом її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавці подала заяву на прийняття спадщини в Роменську державну нотаріальну контору. За вищевказаною адресою ОСОБА_3 на день своєї смерті проживала з дочкою ОСОБА_1 (а. с. 18).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємицею за заповітом, але не має можливості оформити свої спадкові права в повному обсязі через те, що відповідачка, яка спадкоємиця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, вчасно не скористалась своїми правами на спадщину, що свідчить про її недобросовісне ставлення до своїх спадкових прав або про відсутність бажання вступити у спадщину.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 також роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Докази того, що відповідачка, яка, як стверджує позивачка, мала право на обов`язкову частку у спадщині після померлої матері ОСОБА_3 , в установленому порядку прийняла спадщину, в матеріалах справи відсутні.

28 листопада 2006 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Білашенко Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 на спадкове майно, яке складається з грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Роменському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» (а. с. 59).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо відмови нотаріуса Войтенко А.О. у оформленні права на спадщину за заповітом на іншу частину спадкового майна, що свідчить про відсутність перешкод для оформлення спадкоємицею права на спадщину у позасудовому порядку.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про порушення прав позивачки та наявність підстав для визнання за нею права на всю спадщину за заповітом. Крім того судом також не враховано, що обраний позивакою спосіб захисту визнання права на всю спадщину, не відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за заповітом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина