Справа № 310/4960/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоуосової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Зозулі В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіка та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2021 до суду надійшла позовна заява позивача до ОСОБА_2 , третя особа орган опіка та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову позивач вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 16 червня 2012 року, який було розірвано рішенням Бердянського міськрайонного суду від 20 березня 2020 року.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданого 29 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізької області, яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. Вона здійснює необхіжний догляд за дитиною та повністю виконує свої батьківські обовязки, має належні умови для проживання дити. Відповідач фактично самоусунився від виховання дитини. Просила визначити місце проживання дитини з нею.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Міскевич А.Л. не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Зазначили, що позов підтримують, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не заперечує.

Представник третьої особи - орган опіка та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 16 червня 2012 року, актовий запис № 34.

Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, виданого 29 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації акте цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянськогс міськрайонного управління юстиції у Запорізької області.

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 20 березня 2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 02.06.2021 року складеного сусідами.

Реєстрація місця проживання дитини за адресою реєстрації батька - АДРЕСА_2 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради № 332 від 14.09.2021 року з урахуванням того, що станом на теперішній час малолітня дитина постійно проживає з матір`ю, яка повністю здійснює виховання дитини, доглядає доньку, утримує її, піклується її здоров`ям, навчанням, бере участь у духовному та фізичному розвиткові, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - позивачем у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків,особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч. ч. 4, 5 ст. 19 цього Кодексу при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, окрім того положення ч. 1 ст. 161 СК України, вказують на необхідність з`ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Також при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 160, 161 СК України з урахуванням віку дитини та станом на час розгляду справи більшої необхідності у спілкуванні дитини саме з матір`ю для належної самоідентифікації, з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 слід визначити з матір`ю - ОСОБА_1 .

Верховний Суд України в Постанові від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16, виклав таку правову позицію: в принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини з матір`ю та необхідність їх розлучення, та враховує думку відповідача - батька дити, який не заперечує, щоб дитина проживала з матір`ю, а тому суд при ухваленні рішення дійшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини саме з матір`ю.

Таким чином суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи наявність позитивного висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з позивачем, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4 ч.1, 258-259, 263, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України (2017 р.), суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіка та піклування Виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова