Справа № 279/256/21
Провадження № 2/279/605/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2021 року м.Коростень Житомирської області
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Мишко В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу №279/256/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності,
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач до судового засідання не з`явилась, представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне :
Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, який регулюється положеннями глави 7 Сімейного кодексу України (далі: СК України), ст.368 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України).
Згідно ст.60,ч.2 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст.368,ч.3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 69,ч.1 СК України кожен із співласників має право на поділ спільного майна, таке право має дружина та чоловік. Хоч у праві спільної сумісної власності подружжя частки кожного з них не виділенні, у разі заявленням одним з них вимоги про поділ, частки є рівними.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в постанові від 21.12.2007 "Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Згідно ст. 369,ч.1 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.
Згідно з вимогами ст. 372,ч.2 у разі поділу майна, що є у спільній частковій власності, частки співвласників сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом.
Домовленості про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами досягнуто не було.
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Частки чоловіка та дружини є рівними. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який ї їспростовує. (Постанова Верховного Суду України № 6-843цс17 від 24.05.2017, постанови Верховного Суду № 235/9895/15 від 06.02.2018, № 404/1515/16-ц від 05.04.2018 та постанова Великої Палати Верховного Суду № 372/504/17 від 21.11.2018).
Відповідач доводи позивача не оспорив та не спростував.
Судом встановлено, що майно, яке являється предметом спору, було придбано у період шлюбу, а тому дане майно являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя та придбане за спільні кошти в інтересах сім`ї.
Під час розгляду справи судом не встановлено, що спірний об`єкт придбаний за особисті кошти чоловіка.
Позивачем доведено, що вказане в позові майно є її спільним з відповідачем майном, яке на час судового розгляду існує та зареєстровано за відповідачем.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований та законний, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі.
Оскільки підлягає задоволенню вимога позивача про визнання її права на 1/2 частину спірного майна, то право відповідача на вказану частину підлягає припиненню, що не є виходом за межі позовних вимог.
За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60-71 СК України, ст.ст.4,13,141,259,263-265, 280 ЦПК України, ст.368, 372 ЦК України,
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги задовольнити.
Право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на вказане майно припинити.
Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на на вказане майно припинити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1590 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто) гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_4 . РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 від 13.11.1997.

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом