Справа № 433/2368/15-ц
Провадження № 22-ц/810/746/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року, постановлену судом у складі судді Певної О.С. в смт Троїцьке Луганської області,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» звернулось до суду з заявою про заміну стягувача, в обґрунтування якої зазначило, що 22 грудня 2015 року Троїцьким районним судом Луганської області ухвалено заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір № 2303/к/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1609, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року, а отже і набув прав та обов`язків позивача в рамках судової справи № 433/2368/15-ц.

Заявник просив замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за № 433/2368/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс».

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну сторони відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» просить ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року у справі № 433/2368/15-ц на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував те, що в Додатку 2 до договору про відступлення прав вимог визначено перелік всіх вихідних даних щодо боржників за кредитними договорами, яких ПАТ «Дельта Банк» відступив ТОВ «Діджи фінанс». Скаржник посилається на те, що за наявністю в матеріалах справи доказів, що підтверджують набуття права вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року на підставі договору № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 року про відступлення прав вимоги, суд першої інстанції всупереч вимогам закону, безпідставно відмовив у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» щодо заміни стягувача у справі № 433/2368/15-ц за виконавчим листом, виданим на підставі заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 20 серпня 2021 року роз`яснювалося Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу від 09 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну стягувача суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що заявник на підставі договору набув право вимоги до ОСОБА_1 , а копія договору про відступлення прав вимоги та копія платіжного доручення не підтверджують факту набуття права вимоги. Суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано до суду реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, де були б зазначені дані щодо договору, укладеного з зазначеним боржником, тобто заявником не додано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження набуття права вимоги ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором на підставі договору № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 року про відступлення прав вимоги.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача увиконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Із системного аналізу значної норми права вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача у виконавчому листі) її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першоїстатті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 висловлено правову позицію про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчогопровадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК Українитастатті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).».

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 349232,62 грн та з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 3492,32 грн.

02 вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1, за результатами відкритих торгів (аукціону) оформлених протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2020-07-06-000033-b, відповідно до якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у додатку № 2 до цього договору.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком № 2 до договору відступлення прав вимоги 02 вересня 2020 року, до нового кредитора, у тому числі, перейшло право вимоги за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 .

В пунктах 4, 4.1 договору про відступлення прав вимоги від 02 вересня 2020 року зазначено, що права вимоги, що відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону № UA-ЕА-2020-07-06-000033-b від 28 липня 2020 року, переможцем яких визнаний новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті новим кредитором за лотом, як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону) АТ «Дельта банк» складає 36621000 грн. Сторони домовились, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 36280055,46 грн.

До заяви про заміну стягувача заявником на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення прав вимоги від 02 вересня 2020 року надано платіжне доручення від 20 серпня 2020 року № 126. Отже, заявником надано суду докази, які підтверджують належність виконання заявником зобов`язань за договором про відступлення прав вимоги від 02 вересня 2020 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 , заборгованість за яким була стягнута заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви з підстав не надання заявником до суду реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, де були б зазначені дані щодо договору, укладеного з зазначеним боржником, не звернув увагу на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» на підтвердження виконанння переходу права грошової вимоги від Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 , до заяви про заміну стягувача за виконавчим листом доданий витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком № 2 до договору відступлення прав вимоги 02 вересня 2020 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ненадання заявником до суду належних та допустимих доказів на підтвердження набуття права вимоги ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року на підставі договору № 2303/К/1 від 02 вересня 2020 року про відступлення прав вимоги.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» набуло право вимоги за Кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 , заборгованість за яким була стягнута заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року, тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну стягувача за виконавчим листом підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що ухвалу суду від 09 липня 2021 року слід скасувати та ухвалити постанову про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну стягувача. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» у виконавчому листі № 433/2368/15-ц , з виконання рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року у справі № 433/2368/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс».

Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2270 грн згідно платіжного доручення № 1283 від 20 липня 2021 року.

Оскільки апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» підлягає задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 442 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» задовольнити.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» у виконавчому листі № 433/2368/15-ц , з виконання рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 грудня 2015 року у справі № 433/2368/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 409-0241001/ФКВ-08 від 21 липня 2008 року на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» () судовий збір в сумі 2270 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова