Справа № 333/852/21
Провадження № 2/333/3430/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

представника позивача Лойко А.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2021 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла справа за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 37 188,28 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачу, яка проживає та є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 37 188,28 грн. за період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 року цивільну справу №333/852/21 передано в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холоду Р.С.

Ухвалою суду від 03.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

10.09.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду. У своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем пропущено строк позовної давності за період з 01.12.2017 року по 12.02.2018 року.

Також, відповідач зазначила, між нею та позивачем відсутні договірні відносини на надання житлово-комунальних послуг, що є підставою для звільнення її від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, вказала, що позивачем не було доведено факту користування відповідачем житлово-комунальними послугами, оскільки остання з 23.01.2007 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_3 ., а з 2016 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 Зазначена обставина підтверджує неможливість ОСОБА_1 користування послугами, наданими позивачем.

На думку відповідача, КОНЦЕРН «МТМ», зобов`язуючи її оплатити послуги за опалення та підігрів води за незаконними тарифами в розмірі 37 188,28 грн., які фактично не були спожиті, порушують її право як споживача, передбачене п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

18.10.2021 року на адресу суду від КОНЦЕРНУ «МТМ» надійшли письмові пояснення, які судом прийнято до розгляду.

19.10.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на письмові пояснення, відповідно до змісту яких остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просила суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Судом встановлено, що, відповідно до п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 . Право власності останньої на вказане житло зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.01.2018 року на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Грибановою О.В., зареєстрований в реєстрі за №29, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2021 року №240749227.

Відповідач змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

З матеріалів справи вбачається, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) за період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року надано послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 37 188,28 грн.

Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 08.02.2021 року №0802/6, отримувачем послуг за вказаною вище адресою є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.

Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року належним чином не виконала, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 37 188,28 грн.

В судовому засіданні в обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 зазначила, що вона не отримувала послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, оскільки проживає за межами м. Запоріжжя, а саме: зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 21.10.2020 року та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.11.2016 року №, довідкою за підписом заступника директора департаменту управління персоналом АБ «УКРГАЗБАНК» від 05.01.2021 року №153/673/2021 року та наказом (по особовому складу) від 06.10.2016 року №370-П.

Водночас, суд вказані пояснення ОСОБА_1 не сприймає такими, які звільняють відповідача від сплати за надані послуги Концерну «МТМ», виходячи з такого.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг (ч. 1). За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) (ч. 4). У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом (ч. 6). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем) (ч. 7).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що не зверталась до Концерну «МТМ» з заявами та не надсилала на його адресу акту-претензії, оскільки договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води між нею та позивачем укладено не було.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 будь-яких претензій щодо надання послуг в з період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року позивачу не пред`явила, тому судом не приймаються до уваги пояснення ОСОБА_1 про не отримання нею послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, судом відхиляються пояснення ОСОБА_1 про те, що між нею та позивачем не було укладено договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, суд виходить з того, що будь-яких доказів, що підтверджують факт звернення відповідача в період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року до Концерну «МТМ» з заявою про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 , та відмови позивачем від укладення такого договору, матеріали справи станом на час її розгляду не містять та ОСОБА_1 не надано.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт наявності заборгованості в розмірі 37 188,28 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду. При цьому, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, які виникли до 12 лютого 2018 року, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вбачається з розрахунку суми боргу позовних вимог по нарахуванням та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року, відповідач не здійснювала погашення заборгованості. При цьому, позивач звернувся до суду лише 12.02.2021 р., тобто поза межами 3-річного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Про наявність обставин, які свідчать про переривання строку позовної давності (про спроби сплати відповідачем заборгованості у період з 01.12.2017 року по 31.12.2020 року, або про звернення позивача із заявою про видачу судового наказу) КОНЦЕРН «МТМ» у своєму позові не вказав і відповідні докази для цього не надав.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, які заявлені за період з 01.12.2017 року по 12.02.2018 року, у зв`язку зі спливом строку позовної давності та через факт придбання квартири ОСОБА_1 лише у січні 2018 року.

Тому, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість у розмірі 30 723,01 грн., з яких: 23 676,52 грн. заборгованість за постачання теплової енергії + 7 046,49 грн. заборгованість за постачання гарячої води; сума заборгованості за постачання теплової енергії - 23 676,52 грн. = 30 141,79 5 615,91 (заборгованість станом на 01.02.2018 року) 849,36 (1 981,97:28х12) (сума нарахування за централізоване опалення за 12 днів у лютому 2018 року), яка виникла з 12 лютого 2018 року по 31.12.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно заявленим вимогам. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені у процентному відношенні 82,62%, тому з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1 875 грн. 35 коп. (30 723,01х2 270:37 188,28).

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , філія Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 12.02.2018 року по 31.12.2020 року у розмірі 30 723 (тридцять тисяч сімсот двадцять три ) грн. 01 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, код ЄДРПОУ 23697280, ІПН: 58) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 875 (одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.10.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод