Справа № 495/6558/19
№ провадження 2/495/458/2021
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
16 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
справа № 495/6558/19,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білгород Дністровського районного відділу Одеської регіональної філії Центру ДЗК, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення кадастрового реєстратора щодо присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки,
Стислий виклад позиції позивача
Свої вимоги мотивувала тим, що її мати ОСОБА_6 з 1988 року після смерті чоловіка /батька позивача/ була членом СТ «Антарктика» та в її користуванні знаходилась земельна ділянка № НОМЕР_1 .
Вказує, що її мати ОСОБА_6 була прийнята до складу членів СТ «Антарктика», та в подальшому заяви про її виключення зі складу членів СТ вона не надавала.
Проте, в той час коли її мати користувалась земельною ділянкою № НОМЕР_1 , несподівано з`ясувалось, що нібито 05.01.1988 року вона написала власноручно заяву про виключення її зі членів садівничого кооперативу із переоформленням членства в СТ на іншу особу з послідуючою приватизацією земельної ділянки.
Вказані факти підтверджені висновком почеркознавчої експертизи Одеського НДКЦ від 22.02.2016 року, де заяви від ОСОБА_6 до голови СТ «Антарктика» від 08.03.1988 року та 05.01.1988 року виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою.
Крім того, у висновку експерту Одеського НДКЦ від 31.03.2016 року зазначено, що: «у членському білеті садовода на косе Кароліно - Бугаз № 622 заповненому на ім`я ОСОБА_7 , має місце заміна сторінок шляхом вклеювання».
Згодом, рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 83 за 1995 рік СТ «Антарктика» було ліквідовано та земельна ділянка № НОМЕР_1 разом із садоводом ОСОБА_7 була закріплена за СТ «Взморьє».
Потім, ОСОБА_7 була прийнята до членів СТ «Взморьє» та у 1999 році ОСОБА_7 приватизувала земельну ділянку № НОМЕР_1 та отримала державний акт на право приватної власності на землю на підставі підроблених документів.
В подальшому, ОСОБА_7 уклала договори дарування частини земельної ділянки в розмірі 0,0342 га № 622-Б від 24.12.2003 року, та земельної ділянки в розмірі 0,0293 га № 622-А від 24.12.2003 року з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Однак, позивач наполягає, що ніякого проміжного документу, який є підставою поділу земельної ділянки № НОМЕР_1 на № 622-а та № 622-б відсутній.
Потім, за невідомих обставин, ділянки були перепродані сім`ї ОСОБА_10 .
Надалі, ділянки вже були продані та об`єднані в єдину земельну ділянку № НОМЕР_2 , власником якої став ОСОБА_11 .
Гр. ОСОБА_11 продав земельну ділянку трьом власникам, кожному по 1/3 частці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в подальшому відчужили її за договором купівлі-продажу на користь ОСОБА_2 ..
Отже, кінцевим власником земельної ділянки АДРЕСА_2 стала ОСОБА_2 .
Позивач вказує, що оскільки земельна ділянка № НОМЕР_1 ніяким чином не могла законним способом бути розподіленою на три ділянки за відсутності будь-яких правових підстав, то за відсутності документального підтвердження законності набуття ділянки № НОМЕР_1 а вказаної адреси та присвоєння їй кадастрового номеру, вважає подальший розподіл та об`єднання ділянок незаконними.
На її переконання, процедура набуття земельною ділянкою № 622а кадастрового номеру та державної реєстрації не узгоджується з приписами ЗУ «Про державний земельний кадастр» та порядку № 1051.
Отже, оскільки вона є рідною донькою ОСОБА_6 , з володіння якої земельна ділянка № НОМЕР_1 вибула у незаконний спосіб, та з урахуванням факту, що вона є спадкоємицею щодо прав своєї матері, в т.ч. земельної ділянки № 622 за заповітом, вважає, що існують усі правові підстави для витребування такої з чужого незаконного володіння останнього власника.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
26 липня 2019 року Ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням її підготовчого розгляду.
17 жовтня 2019 року Ухвалою суду частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову.
17 жовтня 2019 року Ухвалою суду відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача про заміну відповідача.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2019 року, замінено первісного відповідача міськрайонне управління у Білгород Дністровському районі та м. Білгород - Дністровському Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області на належного Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.
05 березня 2020 року Ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення доказів по справі.
09 червня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по сутті.
В судове засідання представник позивача надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки невідома.
Треті особи в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомили, сповіщались належним чином.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 16 листопада 2021 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, щодійсно згідно виписки з протоколу № 25 засідання комітету профспілки Білгород-Дністровського РКФ, розглянувши заяву ОСОБА_6 було постановлено передати ділянку № 622, що належала гр. ОСОБА_12 , його дружині ОСОБА_6 . Рекомендовано товариству «Антарктика» прийнятти ОСОБА_6 в члени товариства садоводів. /т.1 л.с.20/.
17.10.2007 року складений Акт встановлення /відновлення/ в натурі меж земельної ділянки № НОМЕР_1 , що передається гр. ОСОБА_6 для ведення садівництва. /т.1 л.с.129/
Позивач є донькою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 /т.1 л.с. 14/.
За життя ОСОБА_6 19.11.2004 року склала заповіт, яким усе належне їй майно заповідала ОСОБА_1 /т.1 л.с.18/.
Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_6 до голови правління СТ «Взморьє» від 11.03.2007 року з проханням оформити земельну ділянку на косі Кароліно-Бугаз Білгород-Дністровського району, садовий будинок, споруди та плодоовочеві насадження на ній на її доньку ОСОБА_1 , яка в подальшому буде членом СТ «Взморьє» /т.1 л.с.123/.
Разом з тим, матеріали справи містять заяву ОСОБА_6 від 05.01.1988 року, адресовану директору РКФ СТ «Антарктика» з питання переоформлення земельної ділянки № НОМЕР_1 безоплатно на її сина, працюючого на рибконсервному філіалі - ОСОБА_13 /т.1 л.с.23/
Натомість, згідно висновку Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за № 535п від 22.02.2016 року, заяви від ОСОБА_6 до голови СТ «Антарктика» від 08.03.1988 року та від 05.01.1988 року виконані не ОСОБА_6 , а іншою особою /т.1 л.с.43-47/
У відповідності до листа Об`єднаної ради садоводчих товариств на масиві Кароліно-Бугаз № 36 від 10.08.1996 року, у Раду садівничого об`єднання кооперативів звернулась ОСОБА_6 з питання незаконної передачі садової ділянки № НОМЕР_1 в садовому кооперативі «Антарктика», що раніше належала заявниці.
Радою піднято документи на передачу вказаної ділянки на ім`я ОСОБА_7 ..
Заявниця категорично заперечувала, що вона підписувала заяву на передачу ділянки.
Рада об`єднання садівничих кооперативів просила БТІ м. Білгород-Дністровського припинити оформлення документів на передачу у власність домобудівлі та насаджень до вирішення питання у суді. /т.1 л.с.22/.
Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 883 від 20.07.1995 року «Про розподіл СТ «Антарктика» та присвоєння його груп до товариств за місцем розташування ділянок на Кароліно-Бугазі», у п.3.4 Товариству «Взморьє», передані земельні ділянки площею 0,28 га у кварталі № 78 та 0.21 га у кварталі № 82. /т.1.л.с.126/.
Згідно листа № 2596 від 08.11.2017 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» повідомлено, що матеріали технічної інвентаризації садового будинку АДРЕСА_2 , знаходиться в інвентаризаційній справі № 82. /т.1 л.с.128/.
За даними листа голови СТ «Взморьє» від 16.01.2018 року, адресованого слідчому слідчого відділу А.В. Шаповал повідомлено, що документів про виключення з товариства ОСОБА_6 немає, членські внески, оплата за електроенергію та інші платежі з 2004 по 2012 року вироблялись в СТ «Дружба».
З 2012 року по 2018 рік оплата членських внесків вироблялась СТ «Взморьє». Членські внески по ділянці № 622 сплачує ОСОБА_1 .
Разом з тим, як вбачається з членського квитка ОСОБА_7 , ділянка № 622 закріплена за нею рішенням профкому згідно протоколу № 45 від 28.10.1993 року. /т.1 л.с.35/.
На підставі вищенаведеного, ОСОБА_7 виготовила державний акт на право приватної власності на землю, на земельну ділянку площею 0,087 га у межах згідно з планом, розташована на території Затоківської селищної ради СТ «Взморьє», ділянка № НОМЕР_1 , передана для ведення садівництва. /т.1 л.с.34/.
Проте, згідно Висновку Експерта № 98-П від 31.03.2016 року Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, у членському білеті садовода на косе Кароліно-Бугаз № 622 заповненому на ім`я ОСОБА_7 , має місце заміна сторінок шляхом вклеювання на первинні сторінки № 4,8 наявних сторінок.
Первинний текст на сторінці № 4 вдалось прочитати як: «участок № 622 , фамилия ОСОБА_14 , имя ОСОБА_15 , отчество Ивановна, занятие или профессия пенсионер, домашний адрес АДРЕСА_3 ,частка відбитку печатки; обьединение садоводческих товариществ підпис, дата выдачи 08 апреля 1988 г.», на сторінці № 8: «участок закреплен согласно регистарции Б-Днестровского гор.исполкома № 312 от 12.VІ-1968 года Решение РКФ.ФЗМК Протокол № 25 от 18.01.1988 года Председатель профкома подпись ОСОБА_16 ».
Також, у цифровому запису «622» в графі «членський білет №» в штрихах цифри «6» має місце нашарування барвника, однак ознак зміни не виявлено./т.1л.с.56-64/
Як вбачається з листа голови профспілкового комітету ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат» повідомлено, що в справах профспілкового комітету «Білгород-Дністровський рибокомбінат» відсутні відомості щодо підстав переоформлення земельної ділянки № НОМЕР_1 садівничого товариства «Взморьє» на ОСОБА_7 /т.1 л.с.130/.
ОСОБА_7 здійснила дарування земельної ділянки № НОМЕР_1 а згідно договору дарування від 24.12.2003 року ОСОБА_9 , та земельної ділянки № 622б на підставі договору дарування від 24.12.2003 року ОСОБА_17 /т.1 л.с.207-210/.
Натомість за даними листа голови СТ «Взморьє» від 16.01.2018 року, адресованого слідчому слідчого відділу А.В. Шаповал повідомлено, що в СТ «Взморьє» є лише ділянка № 622. Ділянок № 622 а, 622 б не існує.
З Рішення Затоківської селищної ради № 1476 «Про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за гр. ОСОБА_18 » від 15.04.2005 року вбачається, що гр. ОСОБА_18 придбала частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0238 га в СК «Взморьє» у Сонячному районі смт. Затока на підставі договору дарування у ОСОБА_7 .
Також, ОСОБА_18 придбала земельну ділянку АДРЕСА_2 , площею 0.0293 га в СК «Взморьє» у Сонячному районі смт. Затока на підставі договору купілі - продажу земельної ділянки у ОСОБА_9 ..
Крім того, гр ОСОБА_18 також придбала земельну ділянку АДРЕСА_2 , площею 0,0342 га в СК «Взморьє» у Сонячному районі смт. Затока від ОСОБА_8 .
Тому, було вирішено припинити право власності ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; зареєструвати за ОСОБА_18 земельні ділянки АДРЕСА_4 та « АДРЕСА_2 .
Крім того, даним рішенням вирішено об`єднати земельні ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0238 га, № 622 «а» площею 0,0293 га та № 622 «б» площею 0,0342 га в СК «Взморьє» у Сонячному районі смт. Затока та привласнити їй номер АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0873 га.
ОСОБА_18 на підставі вищевказаного рішення, зареєструвала своє право власності та виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку. /т.1 л.с.40/.
Проте, як вбачається з листа ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» Одеської регіональної філії від 21.09.2007 року за № 2345/01, до Одеської регіональної філії Центру ДЗК надійшли рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.12.2006 року по справі № 2-3961/06 та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2007 року по справі № 2-3651/06 до виконання.
Вищевказаними рішеннями визнано недійними: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 074266 виданий на ім`я ОСОБА_8 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 357811, виданий на ім`я ОСОБА_18 , державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 074994, виданий на ім`я ОСОБА_7 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 074265, виданий на ім`я ОСОБА_9 .
Незважаючи на те, ОСОБА_18 , згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.12.2005 року продала ОСОБА_19 земельну ділянку розміром 0,0873 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 під № 622-а /т.1л.с.30-32/.
ОСОБА_19 після оформлення відповідного нотаріального правочину купівлі-продажу було виготовлено технічну документацію зі складання державного акту та оформлено Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_5 . /т.1 л.с.15-16,24-29/.
Між тим, за даними довідки, виданої 13.06.2018 року головою СТ «Взморьє», ОСОБА_1 користується ділянкою АДРЕСА_2 та де-факто є членом СТ «Взморьє»./т.1 л.с.124/
Натомість, наразі згідно листа завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори № 455/02-14 від 20.02.2014 року, видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок АДРЕСА_2 неможливо, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. /т.1 л.с.53/.
Нормативне обґрунтування
Згідно із статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:
а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;
б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; тощо.
Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до частини першої статті 35, пункту б частини першої статті 81 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельної ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.
Відповідно до ч.2,3,5,6 ст. 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про кооперацію», земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність із земель державної або комунальної власності відповідно до закону.
Кожен член кооперативу може претендувати на розмір паю залежно від його внеску у фонд. Якщо ж член кооперативу виключений або хоче вийти з кооперативу, він все одно має право отримати земельну ділянку в натурі. Право власності членів кооперативу (фізичних осіб) на свою загальну частку успадковується.
Крім цього, члени колективних сільськогосподарських кооперативів, які до 2002 року не приватизували ділянки шляхом оформлення права на земельну ділянку (пай), мають право на приватизацію, згідно ст. ст. 25, 118 Земельного Кодексу України.
Відповідно до ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст. 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Щодо вимог позивача про витребування з чужого незаконного володіння майна, що вибуло поза його волею у розумінні моделі віндикації, суд приходить до наступного.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та узагальненнях Верховного Суду України від 24 листопада 2008 року «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочину недійсним» роз`яснено, що, на відміну від норм ч. 1ст. 216 ЦК України норми гл. 29 ЦК України є спеціальними, в них закріплено основні способи захисту права власності, що можуть застосовуватися власником майна, зокрема, з метою повернення майна в натурі, переданого за недійсним правочином (наприклад, віндикація).
Ст. 330 ЦК України чітко розмежовує випадки, в яких належним способом захисту порушеного права є визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності від випадків, коли має заявлятися позов про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, то позов про визнання правочину недійсним та (або) про застосування наслідків недійсності правочину має пред`являтися тоді, коли майно залишається у набувача.
Тобто, якщо вчинений один правочин і повернути майно можна шляхом застосування реституції, то ефективним способом захисту буде визнання правочину недійсним.
Якщо ж набувач, який набув майно за недійсним правочином, надалі відчужив таке майно іншій особі, потрібно звертатися з віндикаційним позовом.
Якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача.
Проте в цьому випадку немає перешкод для задоволення лише віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді.
У своєму правовому висновку Верховний суд, згідно постанови від 15.05.2019 року по справі № 522/7636/14-ц вказав, що саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження N 6-2407цс15)).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеними ствердження позивача про те, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , що знаходилась в користуванні члена СТ «Антарктика» ОСОБА_6 з 1988 року вибула з її володіння поза ї волі, іншим шляхом.
Так, дійсно за наданих суду документів та оцінки наявних в матеріалах справи доказів можливо достовірно встановити набуття даної земельної ділянки у незаконний спосіб.
Про вказане свідчать висновки експертів ОНДЕКЦ за № 535п від 22.02.2016,та № 98-П від 31.03.2016 року, заведені кримінальні провадження, листи голови профспілкового комітету ВАТ «Білгород - Дністровський рибокомбінат» про відсутність відомостей щодо підстав переоформлення земельної ділянки № НОМЕР_1 СТ «Взморьє» на ОСОБА_7 , а також ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» про те, що за рішення суду скасовано державний акт на право приватної власності, виданий зокрема на ім`я ОСОБА_7 .
Подальші відчуження спірної земельної ділянки, поділ земельних ділянок, до речі, з якого також відсутні відомості про вчинення такого у законний спосіб, та об`єднання, натомість вже з присвоєнням іншого номера земельній ділянці були здійснені без правових на те підстав, тобто без відповідних дозволів, технічних документацій, та за наявності скасованої реєстрації права власності.
Вказане достовірно свідчить про вибуття з володіння члена СТ «Антарктика», в подальшому перерозподіленого в СТ «Взморьє» земельної ділянки поза її волею, іншим шляхом.
В той же час, матеріали справи містять докази про встановлення /відновлення/ меж земельної ділянки гр. ОСОБА_6 , тобто факт того, що нею було почато процедуру приватизації спірної земельної ділянки.
ОСОБА_6 не вибувала з членів садівничого товариства до моменту смерті, потім членські внески продовжувала сплачувати її донька, позивач по справі.
Крім того, за даними довідки, виданої 13.06.2018 року головою СТ «Взморьє», ОСОБА_1 користується ділянкою № НОМЕР_1 та де-факто є членом СТ «Взморьє».
Проте, виходячи із дійсних та наявних перешкод щодо юридичного вибуття майна з володіння фактичного користувача, яка має намір спадкувати частку майна члена садівничого товариства після смерті матері ОСОБА_6 , що передбачено нормами чинного законодавства, проте з огляду на існування певних перешкод цьому, в тому числі нотаріальному, з огляду на тривалий ланцюг правочинів з відчуження, суд приходить висновку про вірно обраний спосіб захисту, заявлений позивачем шляхом віндикації, тобто витребування майна від останнього власника, а тому вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білгород Дністровського районного відділу Одеської регіональної філії Центру ДЗК, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення кадастрового реєстратора щодо присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 90, 152, 153 ЗК України, ст.ст. 15,16, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 83, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білгород Дністровського районного відділу Одеської регіональної філії Центру ДЗК, Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення кадастрового реєстратора щодо присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН: НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Білгород Дністровський районний відділ Одеської регіональної філії Центру ДЗК, що розташований за адресою: 67701, Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Михайлівська, 3-а,.

Відповідач: Головне Управління Держгеокадастру в Одеській області, що розташоване за адресою: 67701, Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Михайлівська, 3-а, .

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 16 листопада 2021 року.

Суддя: