Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 520/10426/18

провадження № 61-18086св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 ,

третя особа - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року у складі судді Бескровного Я. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний»), про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло наступне майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; грошові кошти, які зберігаються в індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділені № 38 ПАТ АБ «Південний».

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його неповнолітній син ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі.

Пояснює, що в період з 16 січня 2010 року по 03 травня 2018 року вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 зазначала, що вона та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, загалом проживали як одна сім`я, але без державної реєстрації шлюбу. При цьому у вказаний період часу жоден із них не перебував в інших шлюбних відносинах.

За час спільного проживання ними було набуте спільне майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; грошові кошти, які зберігаються в індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділені № 38 ПАТ АБ «Південний».

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом ОМНО Білоусовою Н. В. за заявою відповідача було відкрито спадкову справу щодо майна померлого.

13 червня 2018 року ОСОБА_1 також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 . Проте, листом приватного нотаріуса ОМНО Білоусової Н. В. їй було роз`яснено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що вони із ОСОБА_4 не були подружжям у розумінні статті 21 Сімейного кодексу України та рекомендовано звернутися до суду.

Уточнивши в подальшому позовні вимоги, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 у період з 16 січня 2010 року по 03 травня 2018 року; визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 та на 17 950,00 дол. США, як Ѕ частку від суми, яка зберігалася в індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділені № НОМЕР_2 ПАТ АБ «Південний» за адресою: м. Одеса, пров. Сабанський, 2.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 16 січня 2010 року по 03 травня 2018 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 17 950 дол. США, які зберігаються у індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділенні № 38 ПАТ АБ «Південний», та на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Узагальнені доводи касаційної скарги

03 грудня 2020 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи. Крім того, суд прийняв до уваги докази, які є недопустимими.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2021 року на адресу Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Грігорової Г. Л. засобами електронного зв`язку надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому представник позивача просить суд вказану касаційну скаргу відхилити, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

21 січня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до якої входить квартира АДРЕСА_4 ; квартира АДРЕСА_3 ; майно, яке зберігалося в індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділені № НОМЕР_2 ПАТ АК «Південний» за адресою: м. Одеса, пров. Сабанський, 2.

11 травня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н. В. заведено спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_4 № 7/2018.

Із заявою про отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса звернулися: ОСОБА_2 - син померлого, ОСОБА_6 - мати померлого та позивачка ОСОБА_1 . 01 червня 2018 року ОСОБА_6 подала заяву про відмову від спадщини за законом на користь сина спадкодавця ОСОБА_2

18 червня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н. В. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що вона з ОСОБА_4 не перебувала у зареєстрованому шлюбі та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 12 серпня 2018 року ОСОБА_4 належить об`єкт нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Державну реєстрацію права власності на цю квартиру за ОСОБА_4 здійснено 23 листопада 2017 року державним реєстратором Копил В. Ю. КП «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно». Підставою виникнення права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру зазначено договір про дольову участь в будівництві житла № 58 від 06 січня 2006 року з ТОВ «РОСС ІНВЕСТ», акт прийому-передачі від 20 листопада 2017 року.

Згідно складеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н. В. опису спадкового майна, отриманого на виконання ухвали суду від 12 квітня 2019 року, яке містилось у індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 ПАТ АК «Південний», що знаходився у користуванні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_5 , до складу спадкового майна увійшли грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 359 одиниць та фінансові і особисті документи померлого.

Згідно із заявою (актом) жильців будинку за адресою: АДРЕСА_6 , підписи яких засвідчені 02 серпня 2018 року головою ОСББ «Моряк-6» Рошковським Р. Р., ОСОБА_1 у період з січня 2010 року по 03 травня 2018 року проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідці б/н від 31 травня 2018 року голови ОСББ «Моряк-6» Рошковського Р. Р., ОСОБА_1 у період з січня 2010 року по 03 травня 2018 року мешкала у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_4 та сплачувала платежі за комунальні послуги.

Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_4 , виданого Ритуальною службою м. Одеси КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» 06 травня 2018 року, замовником поховання виступала ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року зобов`язано ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» здійснити будівництво житлового будинку будівельний номер АДРЕСА_7 в порядку примусового виконання умов договору № 58 про дольову участь в будівництві житла від 06 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» та ОСОБА_6 .

Зобов`язано ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» передати в натурі ОСОБА_6 її долю, визначену згідно з договором № 58 про дольову участь в будівництві житла від 06 січня 2006 року, укладеним між ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» та ОСОБА_6 , у вигляді трьохкімнатної квартири будівельний номер АДРЕСА_3 після завершення його будівництва та введення в експлуатацію.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, зокрема, що погоджена ціна договору в розмірі 499 611,65 грн була внесена ОСОБА_6 02 лютого 2007 року, тобто в повному обсязі та своєчасно, що засвідчується квитанцією № 73-11212/1 від 02 лютого 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року набрало законної сили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У частинах першій та другій статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною першою статті 36 СК України встановлено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності) тощо.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка та ОСОБА_4 з 16 січня 2010 року та по день смерті останнього проживали разом як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_1 . За час перебування у фактичних шлюбних відносинах ними було набуто спільне майно: грошові кошти у розмірі 35900 доларів США; квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлюючи факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 16 січня 2010 року по 03 травня 2018 року, суди, зокрема, взяли до уваги копію заяви (акту) жильців будинку за адресою: АДРЕСА_6 , підписи яких засвідчені 02 серпня 2018 року головою ОСББ «Моряк-6», та копію довідки б/н від 31 травня 2018 року голови ОСББ «Моряк-6» Рошковського Р. Р., відповідно до яких ОСОБА_1 у період з січня 2010 року по 03 травня 2018 року проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, зазначені документи не містятьжодного підтвердження ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного господарства у період з 16 січня 2010 року по 03 травня 2018 року та наявностіінших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин між цими особами.

Крім того, копії вказаних документів, всупереч вимогам частин другої, четвертої статті 95 ЦПК України, не засвідчені належним чином у порядку, визначеному пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 «ДСТУ 4163-2003».

Крім того, встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року позов ОСОБА_6 у справі № 2-7043/10 задоволено. Зобов`язано ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» здійснити будівництво житлового будинку будівельний номер АДРЕСА_7 в порядку примусового виконання умов договору № 58 про дольову участь в будівництві житла від 06 січня 2006 року, укладеного між ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» та ОСОБА_6 .

Зобов`язано ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» передати в натурі ОСОБА_6 її долю, визначену згідно з договором № 58 про дольову участь в будівництві житла від 06 січня 2006 року, укладеним між ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» та ОСОБА_6 , у вигляді трьохкімнатної квартири будівельний номер АДРЕСА_3 після завершення його будівництва та введення в експлуатацію.

Зазначеним рішенням встановлено, що погоджена ціна договору в розмірі 499 611,65 грн була внесена ОСОБА_6 02 лютого 2007 року, тобто в повному обсязі та своєчасно, що засвідчується квитанцією № 73-11212/1 від 02 лютого 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року набрало законної сили, є чинним.

При таких обставинах, ураховуючи, що ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_4 , предметом обох позовів є правовідносини щодо набуття права на квартиру АДРЕСА_3 , а ОСОБА_4 (за нез`ясованих судом обставин) був правонаступником ОСОБА_6 у цих правовідносинах, вказане судове рішення може мати преюдиційне значення при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно, оскільки ним встановлені фактичні обставини щодо часу здійснення інвестором повної оплати за житлове приміщення та щодо підстав набуття права на спірну квартиру.

Апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув.

При цьому, судом апеляційної інстанції, з метою з`ясування обставин щодо часу здійснення інвестором повної оплати за житлове приміщення та щодо підстав набуття права на спірну квартиру, не було досліджено фінансові документи, які зберігалися в індивідуальному депозитному сейфі № НОМЕР_1 у відділенні № 38 ПАТ АБ «Південний», зокрема, договір про дольову участь в будівництві житла № 58 від 06 січня 2006 року з ТОВ «РОСС ІНВЕСТ» (інвестиційний договір) і додатки до нього (у тому числі квитанції).

Встановлення вказаних обставин є необхідною умовою для повного та правильного вирішення справи.

Апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суду касаційної інстанції, в силу приписів статті 400 ЦПК України, позбавлений можливості встановлювати обставини справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обгрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За викладених обставин постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду належить урахувати наведені у цій постанові висновки суду касаційної інстанції, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов