Провадження 22-ц/812/1912/21 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Постанова

Іменем України

11 листопада 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 07 вересня 2021 року під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., повний текст якого складений в цей же день, в приміщенні суду першої інстанції, у цивільній справі №489/3171/21, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що з вересня 2020 року вона поступила на контрактну форму навчання до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара до факультет економіки та є студенткою, денної форми навчання. Загальна вартість навчання за весь період відповідно до договору від 07 вересня 2020 року становить 88 400 грн. За перший рік навчання її батьком було сплачено 22 100 грн. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено до 30 червня 2024 року.

З вересня 2020 року, вона разом з іншими студентами проживала в орендованій квартирі, за яку, разом з ними, в рівних частинах сплачувала орендну плату, на яку щомісяця надсилала кошти її мати, відповідачка по справі.

З квітня 2021 року вона переїхала проживати до гуртожитку студентського містечка Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. Оплата за найм житлової площі, кімнати у гуртожитку, склала 2080 грн., яку сплатив її батько та придбав деякі речі необхідні для подальшого проживання, тобто несе додаткові витрати на проживання її в гуртожитку.

У зв`язку з навчанням та проживанням в іншому місті вона потребує значних затрат та не має можливості самостійно працевлаштуватися.

Мати позивачки ОСОБА_1 є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має, працює на посаді помічника консультанта народного депутата України за строковим договором, на постійній основі, отримує заробітну плату та може надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на наведене, позивачка просила стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на період її навчання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з моменту вступу рішення в законну силу і до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 270 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 24 травня 2021 року, і до закінчення навчання 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох) років.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги відповідають інтересам позивачки, тому з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», який склав 2 270 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою надання нею матеріальної допомоги доньці протягом травня червня 2021 року. Тому вважала, що її донька із вказаним позовом до суду не зверталася, а підпис у позовній заяві, останній не належить.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилалась на те, що суд не прийняв до уваги, що вона має постійне місце роботи, отримує заробітну плату та безпідставно стягнув аліменти у твердій грошовій сумі.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду в апеляційній інстанції на 26 жовтня 2021 року без повідомлення учасників справи.

21 жовтня 2021 року за вх № 9913/21 до Миколаївського апеляційного суду в паперовій формі надійшла заява від ОСОБА_2 в якій вона до початку розгляду справи в апеляційному суді просила залишити її позовні вимоги без розгляду з посиланням на те, що із відповідним позовом до Ленінського районного суду м. Миколаєва вона не зверталася, про розгляд справи судом першої інстанції їй не було відомо, про оскаржуване судове рішення, яке не відповідає її волі стало відомо лише після отримання судового повідомлення від Миколаївського апеляційного суду.

23 жовтня 2021 року на офіційну електронну адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява від імені ОСОБА_2 в якій зазначалося про недотримання судом апеляційного інстанції положень ст.ст. 360, 361 ЦПК України, містилось прохання надіслати на адресу проживання позивачки, тобто за місцем навчання, копію апеляційної скарги та ставилось питання про надання строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Вказана заява надійшла без дотримання положень Закону України «Про електронні довірчі послуги», так як не містила кваліфікованого електронного підпису, що не давала змоги підтвердити електронну ідентифікацію ОСОБА_2 , як учасника справи.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року з метою з`ясування дійсних обставин справи та перевірки доводів апеляційної скарги, справа призначена до розгляду, за правилами ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання.

В судове засідання, призначене на 11 листопада 2021 року належним чином повідомлена ОСОБА_2 не з`явилася, просила провести розгляд справи у її відсутність.

05 листопада 2021 року за вх. № 10575/21 безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду звернулася ОСОБА_2 із заявою від 03 листопада 2021 року в якій просила залишити позов без розгляду з підстав, вказаних у попередній заяві від 21 жовтня 2021 року. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенком О.О. та зареєстрована в реєстрі за реєстраційним номером 962.

Відповідачка ОСОБА_1 належним чином повідомлена про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, на адресу Миколаївського апеляційного суду засобами поштового зв`язку направила заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Розглянувши заяви ОСОБА_2 від 21 жовтня та 05 листопада 2021 року, що надійшли до Миколаївського апеляційного суду в паперовій формі, зареєстровані із дотриманням Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА від 20 серпня 2019 року за № 814, та встановленням ідентифікаційних даних особи (заявника), в яких позивачка просила скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2021 року, позовну заяву залишити без розгляду, а провадження у справі закрити, колегія суддів приходить до висновку про їх задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно із п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про відмову від позову.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Звернення позивача до суду з заявою про залишення позову без розгляду - це право позивача, передбачене цивільно-процесуальним законом України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Оскільки відмова позивача від позову не суперечить вимогам закону та не порушує права інших осіб,колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_2 слід задовольнити,прийняти відмовуОСОБА_2 від її позову до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2021 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 257, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2021 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 11.11.2021 р.