Справа № 161/4136/15-ц
Провадження № 6/161/741/21
У Х В А Л А

19 листопада 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участі:

представника боржника ОСОБА_1

представника стягувача Терещука Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

25.10.2021 року боржник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на обґрунтування якого зазначила, що стягувачем було пропущено строк для пред`явлення спірного виконавчого документу до примусового виконання, оскільки граничний строк такого був встановлений до 12.09.2020 року. При цьому, протягом встановленого 3-річного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ТзОВ «Кей-Колект» із заявою про його видачу до суду не звертався, а після отримання такого заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа не подавав. Таким чином, оспорюваний виконавчий лист видано з пропуском строку для пред`явлення до виконання, тобто помилково, а тому просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник боржника заявлені вимоги підтримав із наведених у заяві підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував щодо заявлених вимог, суду поясни в, що із резолютивної частина рішення у даній справі вбачається, що виконання рішення було відстрочене, обставина з якою пов`язаний початок перебігу процесуального строку є момент втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Дія мораторію фактично завершилася 23.06.2021 року, отже строк пред`явлення виконавчого листа до виконання слід рахувати саме з цієї дати. Просить у задоволення заяви ОСОБА_2 відмовити за необгрунтованістю.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах заяви, а також повно та всебічно перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2015 року в цивільній справі № 161/4136/15-ц вищевказану позовну заяву було задоволено частково та вирішено: в рахунок заборгованості ОСОБА_2 перед ТзОВ «Кей-Колект» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 30.10.2007 року в сумі 91111,82 дол. США, що становить 791792,30 грн., з яких: прострочений основний борг 87469,39 дол. США, що становить 694393,25 грн., прострочені проценти 11576,49 дол. США, що становить 91902,28 грн., пеня за порушення термінів повернення кредиту 63,06 дол. США, що становить 500,61 грн., пеня за порушення термінів сплати процентів 629,34 дол. США, що становить 4996,16 грн., - звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 101,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. В іншій частині позовних вимог ТзОВ «Кей-Колект» відмовлено за необгрунтованністю.

На період дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 03.06.2014 року зазначеним вище рішенням зупинено примусове звернення стягнення на предмет іпотеки кв. АДРЕСА_2 (Том 1, а.с. 56-58).

29.04.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/4136/15-ц було постановлено додаткове рішення, яким вирішено Встановити початкову ціну предмета іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 11.09.2017 року в цивільній справі № 161/4136/15-ц, судове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2015 року було змінено та викладено другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції: «В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТзОВ «Кей-Колект» за кредитним договором № 0 від 30.10.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в розмірі 3827974,89 грн., яка складається з: 2249194,46 грн. заборгованості за кредитом, 1547289,43 грн. заборгованості за процентами, - звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 101,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації в сумі 1364042 грн.». В решті рішення залишено без змін (Том 2, а.с. 96-100).

Таким чином, рішення в цивільній справі № 161/4136/15-ц набрало законної сили 11.09.2017 року та на його примусове виконання 29.07.2021 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано відповідний виконавчий лист (далі виконавчий лист).

04.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехом А.Є. на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 66406362.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Заявник та його представник просять суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з процесуально-правових підстав (пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання).

Однак, такі доводи сторони боржника є безпідставними з огляду на наступне.

Підпунктом 1 п. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду від 23.04.2015 року) визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до правових позицій, які викладені у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 року № 6-58цс15, в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року у справі № 6-35233св14, від 24.12.2014 року у справі № 6-40734св14, від 17.12.2014 року у справі № 6-39130св14, від 19.11.2014 року у справі № 6-29969св14, від 19.11.2014 року у справі № 6-31197св14, від 29.10.2014 року у справі № 6-32198св14, - ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

У постанові Верховного Суду України від 09.09.2015 року в справі № 6-483цс15 вказану правову позицію доповнено висновок про те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

На думку суду, за своїм змістом положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є однієї із форм відстрочення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке і суд надав зазначаючи про це в резолютивній частині рішення суду, що відповідало положенням ст. 217 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) а тому, в даному випадку, діють правила ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21.06.2021 року (враховуючи положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» № 1382-IX від 13.04.2021 року).

Із наведеного слідує, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 29.07.2021 року Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 161/4136/15-ц почав свій перебіг на наступний день, після втрати чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тобто з 22.06.2021 року і на момент пред`явлення стягувачем цього листа до примусового виконання у жовтні 2021 року, цей строк не був пропущений, а у приватного виконавця були відсутні правові підстави для повернення його стягувачу на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, суд вважає заявлені ОСОБА_2 вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню безпідставними, а відтак такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 353, 354, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її0 не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу в повному обсязі складено 19 листопада 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська