Справа № 428/2905/21
Провадження № 22-ц/810/813/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Луганської В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, Комунальне підприємство «Сєвєродонецьке тролейбусне управління»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2021 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» про визнання незаконним та скасування розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

06 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що розпорядженням Сєвєродонецького міського голови № 53 від 28.01.2019 року позивача призначено на посаду генерального директора КП «СТрУ». 28.01.2019 року між виконувачем обов`язки міського голови, секретаря Сєвєродонецької міської ради Луганської області Ткачуком В.П., який діяв від імені Сєвєродонецької міської ради на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та позивачем був укладений контракт, за умовами якого його призначено на посаду генерального директора КП «СТрУ» на період з 28.01.2019 року по 29.01.2029 року. Контракт є трудовим договором, на підставі якого регламентуються відносини між керівником та власником (п. 1.2. Контракту).

Розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 позивача як генерального директора КП «СТрУ» відсторонено від посади на час проведення службового розслідування та на цей період не виплачено заробітну плату.

Вказане розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 позивач вважає незаконним, оскільки були відсутні передбачені статтею 46 КЗпП України підстави для призначення і проведення службового розслідування та відсторонення його від посади.

Відсутні передбачені п. 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 13.06.2000 року № 950 (далі Порядок № 950) випадки для проведення службового розслідування з відстороненням особи від здійснення повноважень або без такого.

Крім того, чинний КЗпП України, зокрема, стаття 94 КЗпП України, а також стаття 1 Закону України «Про оплату праці» не містять застережень щодо того, що відсторонення працівника від роботи здійснюється в обов`язковому порядку без збереження заробітної плати. При цьому оскаржуване розпорядження не містить жодних застережень щодо того, що його відсторонення від посади повинно здійснюватися без збереження заробітної плати. Зазначене свідчить про порушення прав позивача через невиплату матеріального забезпечення, передбаченого умовами контракту за період з 26.08.2020 року по 28.10.2020 року.

В порушення вимог Порядку № 950 позивач не повідомлявся про результати службового розслідування, не був ознайомлений з актом службового розслідування та рішенням про результати його розгляду.

Акт про проведення службового розслідування від 27.10.2020 є недопустимим і недостовірним доказом, оскільки дата його складання не співпадає з датою складання Акту контрольно-ревізійної комісії від 29.10.2020, на який міститься посилання в самому акті з проведення розслідування.

Розпорядженням керівника Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 28.10.2020 року №745 позивача звільнено з роботи.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.01.2021 року по справі № 428/9341/20 позивача поновлено на роботі та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2020 року по 18.01.2021 року в сумі 192451,84 грн, визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Оскільки законні підстави для проведення службового розслідування відсутні, відсторонення від роботи є незаконним, тому наявні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.08.2020 року по 28.10.2020 року в розмірі 88140,15 грн.

Позов подано в межах строку звернення до суду, встановленого ст.233 КЗпП України, який продовжується на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати розпорядження керівника Сєвєродонецької ВЦА «Про проведення службового розслідування» від 26.08.2020 № 62; стягнути з КП «СТрУ» на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 26.08.2020 по 28.10.2020 в розмірі 88140,15 грн.

Від відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області надійшли пояснення про невизнання позову, оскільки 26.08.2020 до ВЦА надійшла службова записка начальника УЖКГ, в якій було зазначено, що КП «СТрУ» уклало договір на початку 2020 року на річний обсяг електроенергії, не маючи обґрунтованої потреби в закупівлі додаткових обсягів електроенергії, що може призвести до необґрунтованих додаткових витрат. На підставі цієї доповідної записки керівником Сєвєродонецької ВЦА було видане розпорядження «Про проведення службового розслідування» від 26.08.2020 року № 62, яким зобов`язано провести службове розслідування стосовно директора КП «СТрУ», відсторонено його від посади на час службового розслідування та створено комісію для проведення службового розслідування. 27.08.2020 року комісією надано доручення ОСОБА_1 дати протягом 7 днів письмові пояснення з питань, викладених в службовій записці. Згодом було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності КП «СТрУ» та за фактами порушень складено акт від 27.10.2020 року за результатами проведення службового розслідування. 29.10.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи, а отже потреби в його ознайомленні з результатами службового розслідування не було. Службове розслідування було проведено відповідно до Порядку № 950. Оскаржуване розпорядження прийняте законно. Оскільки позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків на час службового розслідування, то він не виконував свої обов`язки, за які йому може нараховуватись заробітна плата. Позивач пропустив строк для звернення до суду з цим позовом.

Від відповідача Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» надійшли пояснення проти задоволення позовних вимог, що оскаржуване розпорядження було видане з метою перевірки фактів, викладених у доповідній записці начальника УЖКГ від 21.08.2020 року № 11 щодо можливих негативних наслідків для підприємства у вигляді необґрунтованих додаткових витрат у зв`язку з проведенням тендеру на закупівлю додаткових обсягів електроенергії на 2020 рік. Розпорядження відповідає Порядку № 950, позивач є посадовою особою юридичної особи публічного права, що свідчить про те, що ВЦА мала право приймати рішення про проведення службового розслідування щодо встановлення причин та обставин можливих порушень. Позивач не зазначив, які його права порушені оспорюваним розпорядженням. Заробітна плата за період відсторонення не виплачується, оскільки її виплата здійснюється лише за виконану роботу. Для проведення службового розслідування непотрібно встановлювати наявність порушення трудової дисципліни.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження керівника Військо-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 «Про проведення службового розслідування».

Стягнуто з Комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.08.2020 року по 28.10.2020 року в сумі 88140,15 грн, визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів, та судові витрати в сумі 908 грн. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем спірне рішення про проведення службового розслідування прийнято у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, оскільки з доповідної начальника УЖКГ військово-цивільної адміністрації вбачається, що у підприємства не було обґрунтованої потреби в закупівлі додаткових обсягів електричної енергії на 2020 рік та це може призвести до необґрунтованих додаткових витрат, також укладення нового договору на постачання електроенергії призведе до зміни постачальника та можуть виникнути штрафні санкції для підприємства з причини розірвання попереднього договору, з приводу чого позивач не надав пояснення протягом двох місяців; сектором контрольно-ревізійної та договірної роботи відділу з юридичних та правових питань ВЦА м. Сєвєродонецьк здійснено перевірку фінансово-господарської діяльності КП «СТУ» та за фактами порушень, викладеними у службовій записці начальника УЖКГ, складено Акт від 29.10.2010 про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності КП за 2019-1 півріччя 2020 року, який був розглянутий на комісії зі службового розслідування і яка 27.10.2020 за наслідками проведення службового розслідування ухвалила рішення; отже, оспорюване рішення прийняте у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно та в повній мірі дотримано процедуру затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, а отже відсутні підстави вважати, що відповідач провів процедуру службового розслідування безпідставно та у протиправний спосіб, у зв`язки з чим позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження про проведення службового розслідування задоволенню не підлягають; не підлягають задоволенню й похідні позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу, а позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків, тому будь-які дії позивача під час проведення службового розслідування неможливо розцінювати як виконання своїх обов`язків та повноважень за які може нараховуватися заробітна плата; вважає пропущеним тримісячний строк звернення до суду з позовною заявою, оскільки він з урахуванням продовження його на час дії карантину закінчився 06 серпня 2020 року, і з урахуванням продовжених процесуальних строків на період дії карантину позивач не звернувся до суду з позовом, подавши його лише 06 квітня 2021 року, на що суд не звернув увагу і не врахував, що строк на звернення до суду за захистом своїх прав не перервався 29 січня 2020 року і не розпочався заново 06 серпня 2020 року, а був лише продовжений до 06 серпня 2020 року, натомість позивач помилково вважав, що строк продовжений на час дії всього карантину, і позивач не навів будь-яких причин, що не дали змоги його вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача законних підстав для призначення службового розслідування відносно позивача, оскільки не доведено факту невиконання або неналежного виконання ним як генеральним директором КП «СТрУ» своїх службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду підприємству, є вірним. А також обґрунтованим є висновок суду, що оскаржуване розпорядження керівника ВЦА м. Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 винесено з порушенням Порядку № 950, а відсторонення позивача від посади є протиправним.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення середнього заробітку у розмірі 88140,15 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270*100 = 227000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що розпорядженням в.о. міського голови Ткачука В.П. від 28.01.2019 року № 53 ОСОБА_1 28.01.2019 року призначено на посаду генерального директора КП «Сєвєродонецьке тролейбусне управління» (а.с. 13).

28.01.2019 року між Сєвєродонецькою міською радою (власник) та ОСОБА_1 (керівник) був укладений контракт про призначення генерального директора КП «СТрУ», відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.5. якого керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством комунального майна, а власник зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення організації праці керівника; цей контракт є трудовим договором; на підставі контракту регламентуються відносини між керівником та власником; керівник підзвітний власнику, наглядовій раді підприємства та здійснює управління майном у межах, встановлених чинним законодавством України, нормами та правовими актами Сєвєродонецької міської ради, Статутом підприємства та цим контрактом.

Строк дії контракту становить 10 років, він укладений на період до 29 січня 2029 року.

Додатковими угодами від 30.01.2019 року № 1 та від 19.06.2019 року № 2 внесено зміни до Контракту про призначення генерального директора КП «СТрУ» від 28.01.2019 року щодо умов матеріального забезпечення керівника (а.с. 21-22).

Розпорядженням керівника ВЦА міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 призначено службове розслідування стосовно генерального директора КП «СТрУ» ОСОБА_1 , проведення якого доручено комісії з проведення службових розслідувань; відсторонено на час проведення службового розслідування генерального директора КП «СТрУ» ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді; виконання обов`язків на час відсторонення ОСОБА_1 покладено на виконавчого директора КП «СТрУ» ОСОБА_2 (а.с. 33).

Підставою для проведення службового розслідування зазначено службову записку від 21.08.2020 року №11 начальника УЖКГ Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області керівнику Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області про те, що 04.06.2020 року КП «СТрУ» було оголошено нові торги на 1300000 кВт/год електричної енергії, переможцем яких стало Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗДОБИЧ» з пропозицією 3756120 грн; на сьогоднішній день договір не укладено; на початку 2020 року КП «СТрУ» уклало договір на річний обсяг електроенергії з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СХІД», а тому у підприємства не було обґрунтованої потреби в закупівлі додаткових обсягів електроенергії, також укладання нового договору призведе до зміни постачальника та можуть виникнути санкції для підприємства з причини розірвання попереднього договору. (а.с. 35).

27.10.2020 року за результатами службового розслідування був складений акт, згідно з яким запропоновано керівнику ВЦА міста Сєвєродонецьк Луганської області з урахуванням виявлених порушень фінансової дисципліни вказати генеральному директору КП «СТрУ» ОСОБА_1 про недопущення порушень у майбутньому (а.с. 35).

Відповідно до наказу (розпорядження) № 370-к про припинення трудового договору (контракту) від 28.10.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора КП «СТрУ» на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку згідно ст. 44 КЗпП України.

18.01.2021 року судом ухвалено рішення по справі № 428/9341/20, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді генерального директора КП «СТрУ» з 29.10.2020 року (а.с. 23).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу законності розпорядження керівника ВЦА міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 про призначення службового розслідування стосовно позивача як генерального директора КП «СТрУ» з відстороненням на час проведення службового розслідування ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді та стягнення у зв`язку із цим середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із обґрунтованості позовних вимог протягом розгляду справи, оскільки оскаржуване розпорядження було винесено з порушенням Порядку № 950, а відсторонення позивача від посади протиправним, що має наслідком його скасування, а за таких обставин в період з 26.08.2020 року по 28.10.2020 року позивач ОСОБА_1 перебував у вимушеному прогулі, оскільки не виконував свої посадові обов`язки внаслідок протиправного рішення керівника ВЦА, що має наслідком стягнення на його користь середнього заробітку.

Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів погоджує такі висновки з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Встановлено, що розпорядження Керівника військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області від 26 серпня 2020 року № 62 прийнято відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» та призначено службове розслідування відносно генерального директора комунального підприємства «Сєвєродонецьке тролейбусне управління», на час проведення якого відсторонено позивача від здійснення повноважень на посаді на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13червня 2000 року № 950 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування: стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування:

у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян;

у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства;

на вимогу особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри;

з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки (далі - керівник органу).

Згідно із пунктом 4 Порядку від 13 червня 2000 року № 950 службове розслідування проводиться з відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається керівником органу.

При цьому пунктом 7 Порядку від 13 червня 2000 року № 950 закріплено право особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Колегія суддів погоджує висновки суду про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених пунктом 1 Порядку від 13 червня 2000 року № 950 підстав для проведення службового розслідування відносно позивача як генерального директора КП «СТРУ» за фактами невиконання або неналежного виконання ним службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян суду не надано.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про наявність підстав для проведення службового розслідування з огляду на доповідну начальника УЖКГ військово-цивільної адміністрації про відсутність у комунального підприємства обґрунтованої потреби в закупівлі додаткових обсягів електричної енергії на 2020 рік, оскільки вказане не підтверджено належними доказами і не є такою підставою в розумінні п. 1 Порядку № 950, оскільки сам по софі факт оголошення торгів на електричну енергію, з яким не укладено договір, не свідчить про неналежне виконання ним службових обов`язків та про їх перевищення.

До того ж, обов`язковою складовою застосування п. 1 Порядку № 950 як підстави для проведення службового розслідування є їх призведення до людських жертв або заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян.

Факт неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особою, яка для цілей Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, нею службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, та наслідки у вигляді призведення до людських жертв або заподіяння значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об`єднанню громадян станом на час призначення службового розслідування мають відбутися та існувати.

Є припущенням посилання в доповідній записці на те, що вищезазначена закупівля електричної енергії може призвести до необґрунтованих додаткових витрат, також укладення нового договору на постачання електроенергії призведе до зміни постачальника та можуть виникнути штрафні санкції для підприємства з причини розірвання попереднього договору.

Отже, посилання в оскаржуваному розпорядженні лише на можливість настання негативних наслідків для підприємства не є достатньою підставою для застосування передбаченого Порядком № 950 механізму.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування підстав позову позивача, а помилкові доводи апеляційної скарги в цій частині правильних висновків суду про відсутність підстав для проведення службового розслідування відносно позивача, передбачені п. 1 Порядку № 950, не спростовують.

Інших підстав для призначення службового розслідування відносно позивача у розпорядженні Керівника військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецька Луганської області від 26 серпня 2020 року № 62 не зазначено.

Саме вказане є вирішальним для правильного вирішення справи.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Разом з тим за змістом вищезазначеної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Такої підстави відсторонення - як службове розслідування щодо фінансово-господарської діяльності товариства, нормами статті 46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акту, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника при розслідуванні щодо фінансово-господарської діяльності товариства відповідачем у оскаржуваному розпорядженні від 26 серпня 2020 року № 62 не зазначено.

Ураховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюване розпорядження є незаконним, оскільки у ньому не зазначено причин відсторонення позивача від роботи, а також відсутні посилання на будь-які підстави, передбачені у тому числі положеннями статті 46 КЗпП України, які б надавали право відсторонювати працівника від роботи.

Тому правильним є висновок суду, що оскаржуване розпорядження керівника ВЦА міста Сєвєродонецьк Луганської області від 26.08.2020 року № 62 року було винесено з порушенням Порядку №950, а відсторонення позивача від посади протиправним, що має наслідком його скасування.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 роз`яснено, що якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Не заслуговує на увагу як помилковий довід апеляційної скарги про те, що не підлягають задоволенню й похідні позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на вимоги ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу, а позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків, тому будь-які дії позивача під час проведення службового розслідування неможливо розцінювати як виконання своїх обов`язків та повноважень за які може нараховуватися заробітна плата.

В даному випадку йдеться не про стягнення заробітної плати, яка нараховується та виплачується за виконану роботу, а про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на період незаконного відсторонення від виконання позивачем своїх трудових обов`язків за період з 26.08.2020 року по 28.10.2020 року, який судом розрахований на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та становить 90143,10 грн, виходячи із середньоденної заробітної плати позивача 2003,18 грн та кількості робочих днів вимушеного прогулу 45.

Вказаний розрахунок відповідачем не оспорений та спростований.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду з позовною заявою, то він також є помилковим та зводиться до власного помилкового тлумачення відповідних норм права.

Згідно з частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Під час дії карантину, встановленого Кабміном з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 233 КЗпП, продовжуються на строк дії такого карантину (гл. XIX «Прикінцеві положення» КЗпП).

Оскільки оскаржуване розпорядження винесено під час дії карантину, то суд правильно застосував норми частини першої статті 233 КЗпП України та зробив висновок, що строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав позивачем не пропущений.

За таких обставин, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 23 листопада 2021 року.

Судді: