Справа № 463/2979/21
Провадження № 2/463/1055/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.

за участю секретаря судового засідання Фурик Л.М.,

представника позивача Маліцького Д.В.,

представника відповідача АТ «Приватбанк» Деркач О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим, -

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання зобов`язання за договором поруки №LVH9G100000226/2, укладеного 28.11.2011 між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 з метою забезпечення кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007., припиненим.

Позов мотивує тим, що на підставі укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору №LVH9G100000226 від 06.08.2007, Банк надав позичальнику кредит в сумі 20 тис. доларів США для придбання квартири, а також 5625 доларів США на сплату страхових платежів строком до 05.08.2032. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 28.11.2011 між Банком та дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_1 , було укладено договір поруки №LVH9G100000226/2.

Проте, в подальшому між позичальником та Банком було укладено декілька додаткових угод, внаслідок яких істотні умови кредитного договору було змінено, зокрема збільшено процентну ставку за кредитним договором з 12% до 14,04%. Така зміна умов кредитного договору відбувалася без її відома та погодження, а тому в силу чинного на цей момент законодавства, з дня внесення змін до кредитного договору її зобов`язання за договором поруки припинилися. А тому просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 26.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

31.05.2021 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити повністю. Мотивує тим, що дійсно зобов`язання поручителя припиняється внаслідок збільшення обсягу його відповідальності внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. В той же час, згода поручителя на збільшення обсягу відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Вказує, що зі змісту укладеного між сторонами договору поруки, зокрема п.15 договору вбачається, що позивач взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 1,17% на місяць, що становить 14,04% річних. Крім цього, в п.1.2 договору поруки поручитель надала свою згоду на збільшення об`єму своїх зобов`язань за цим договором у випадку збільшення обсягу відповідальності позичальника, додаткових узгоджень такі збільшення обсягів відповідальності не потребують. А враховуючи, що договір укладений сторонами на умовах добровільності, і банк укладаючи додаткові угоди з позичальником діяв законно, в межах досягнутих домовленостей згідно з договором поруки, а тому зобов`язання позивача за цим договором поруки не припинилися.

Ухвалою суду від 03.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача Маліцький Д.В., підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» Деркач О.Р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю з мотивів викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову. Підтвердила, що додаткові угоди між банком та ОСОБА_2 укладались без згоди поручителя ОСОБА_1 , однак вважає, що необхідності у такій згоді не було з підстав наведених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, 06.08.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого являється АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладено договір №LVH9G100000226, відповідно до умов якого (п.7.1) Банк надав позичальнику кредит шляхом видачі готівки через касу на строк з 06.08.2007 по 05.08.2032 включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 тис. доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 5625 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

Згідно графіку погашення кредиту, який являється додатком до вказаного вище договору, сума кредиту становить 20000 дол. США, процентна ставка 12 % річних, місячний платіж 66,67 дол. США.

Між цим же Банком та ОСОБА_1 , було укладено договір поруки №LVH9G100000226/2 від 28.11.2011 у відповідності до умов якого поручитель взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання позичальником зобов`язань за умовами кредитного договору №LVH9G100000226 від 06.08.2007. При цьому, п.2 договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

В подальшому, додатковою угодою від 23.04.2012 до кредитного договору №LVH9G100000226 від 06.08.2007, укладеною між Банком та Позичальником, було внесено ряд змін. Зокрема сторонами досягнуто домовленості що у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 652,38 доларів США. А також викладено п.7.1 кредитного договору у новій редакції, а саме, що Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 06.08.2007 по 05.08.2032 включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 25860,73 доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Згідно додатку до вказаної угоди, щомісячний платіж зріс до 370,35 дол. США.

Згодом, між Банком та Позичальником укладено ще одну додаткову угоду від 29.10.2012 до кредитного договору №LVH9G100000226 від 06.08.2007, згідно з якою аналогічно як і в додаткові угоді від 23.04.2012 визначено, що у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 652,38 доларів США. А також викладено п.7.1 кредитного договору аналогічно як і в додаткові угоді від 23.04.2012 з зазначенням, що надається кредит у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 25860,73 доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця. Однак в додатку до додаткової угоди розмір щомісячного платежу вказано 400, 19 дол. США

Отже із змісту наведених вище договорів вбачається, що після укладення договору поруки від 28.11.2011, між Банком та Позичальником було укладено дві додаткові угоди, за умовами яких зобов`язання боржника за кредитним договором змінились. А саме збільшилась сума позики з 20 тис. доларів США для купівлі квартири та 5625 доларів США на сплату страхових платежів на 25860,73 доларів США для купівлі квартири та 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів. Відсоткова ставка з 1% зросла до 1,17% на місяць, а також встановлено штраф в розмірі 652,38 доларів США за порушення будь яких зобов`язань, визначених додатками до додаткових угод. Місячний платіж боржника зріс з 66, 67 дол. США до 400,19 дол. США.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання існуючого зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Наведене засвідчує, що обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, чинного на час укладення договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 09.10.2020 у справі № 903/998/19, від 02.02.2021 у справі № 924/193/20, від 09.02.2021 у справі № 924/744/20).

За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Дійсно, як встановлено судом, в п.1.2 договору поруки сторони домовилися, що якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання позичальника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібно.

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, за змістом частини третьої статті 651 ЦК України, договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.

Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин, як юридичний факт, здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.

Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

Відтак, умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, та, відповідно, і необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18.

При цьому згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.06.2018 у справі № 910/7389/17, від 29.05.2019 у справі № 910/11429/18, від 09.02.2021 у справі № 924/744/20.

З наведеного випливає, що не зважаючи на досягнуту домовленість у п.1.2 договору поруки, при зміні основного зобов`язання шляхом збільшення розміру як основного тіла кредиту, відсоткової ставки, а також встановлення додаткових штрафів, обов`язком Позичальника було узгодити із позивачем, як Поручителем, вчинення в односторонньому порядку конкретних змін до основного зобов`язання у належній формі.

Однак, докази про узгодження Банком із Поручителем змін обсягу відповідальності позичальника шляхом їх збільшення у належній формі в матеріалах справи відсутні, і такі Банком суду не представлені. Крім цього в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що згода позивача на зімну кредитних зобов`язань боржника відсутня.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт збільшення обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором №LVH9G100000226 від 06.08.2007 на підставі додаткових угод від 23.04.2012 та 29.10.2013, яке відбулося без наявності згоди та без відома Поручителя, у зв`язку із чим слід прийти до висновку про припинення зобов`язання позивача, як поручителя за договором від 28.11.2011 з моменту збільшення обсягу основного зобов`язання.

При цьому, суд не враховує посилання відповідача щодо обізнаності позивача із змінами до основного зобов`язання у сторону збільшення, з врахуванням підписаних нею умов договору поруки в частині обов`язку позичальника сплачувати відсотки у розмірі 1,17% на місяць з наступних мотивів.

У відповідності до п.2 ст.553 ЦК України, порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

З наведеного слідує, що на момент укладення договору поруки, поручитель може взяти на себе зобов`язання в обсязі, що не перевищує обсяг основного зобов`язання.

Оскільки, на момент укладення договору поруки існувало основне зобов`язання позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,00% у місяць, тому у поручителя не могло виникнути зобов`язання в більшому розмірі, ніж у позичальника. Відтак, і висновок відповідача про обізнаність поручителя з обов`язком сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,17% у місяць є безпідставними.

До того ж, слід зазначити, що з аналізу додаткових угод встановлено факт збільшення обсягу відповідальності боржника за кредитним договором не лише шляхом збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, а й збільшення тіла кредиту та встановлення штрафів, що додатково підтверджує під ставність позовних вимог.

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати зобов`язання за Договором Поруки №LVH9G100000226/2 укладеним 28 листопада 2011 року між Ат КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 за кредитним договором №LVH9G100000226 від 06.08.2007 року, припиненим.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 листопада 2021 року.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Суддя Г.Б. Жовнір