ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9098/21 Справа № 202/6994/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним, визнання земельної ділянки та садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнення 1/2 вартості земельної ділянки та садового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним, визнання земельної ділянки та садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнення 1/2 вартості земельної ділянки та садового будинку.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2020 року, а саме скасувати заборону відчужувати у будь-який спосіб земельну ділянку кадастровий №:04:263:0904, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею: 0.061 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначеної заяви зазначає, що підстави для заборони відчуження земельної ділянки наразі відсутні, у зв`язку із зміною позивачем предмету позову.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору дарування земельної ділянки удаваним, визнання земельної ділянки та садового будинку спільною сумісною власністю подружжя, стягнення 1/2 вартості земельної ділянки та садового будинку, відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити її клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час цивільна справа № 202/6994/19 по суті не розглянута. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір з приводу земельної ділянки кадастровий номер :04:263:0904.

Крім того, згідно уточненої позовної заяви від 09.06.2021 року ОСОБА_3 доповнив позовні вимоги, а саме просив суд визнати договір дарування земельної ділянки удаваним, визнати земельну ділянку та садовий будинок спільною сумісною власністю подружжя, стягнути 1/2 вартості земельної ділянки та садового будинку. Враховуючи зазначене предмет позову після застосування заходів забезпечення не змінено.

Суд вважав, що оскільки на даний час, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 існує спір з приводу земельної ділянки та який судом ще не вирішено, скасування заходів забезпечення позову є передчасним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020 року заборонено відчужувати у будь-який спосіб земельну ділянку кадастровий №:04:263:0904, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею : 0.061 га, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.03.2021 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову,вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, суд наділений правом скасувати заходи забезпечення позову лише за умови, коли відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Доводи апеляційної скарги представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що на час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, предметом позову не був спір про право власності на земельну ділянку, а тому вжиті заходи забезпечення позову не пов`язані з предметом позову, так як вимоги позивача направлені лише на отримання компенсації за частину земельної ділянки, яка на його думку є спільною сумісною власністю подружжя, є безпідставними з огляду на те, що в даному випадку предметом позову в будь-якому разі залишилась спірна земельна ділянка, яку і було заборонено відчужувати. Сам апелянт зазначає, що на думку позивача вона є спільною сумісною власністю подружжя і він бажає її поділити шляхом виплати йому відповідачами грошової компенсації за належну йому частину. До такого висновку також вірно дійшов і суд першої інстанції та в повному обсязі обґрунтував таке рішення.

Доказів на підтвердження зміни обставин, що стали підставою для забезпечення позову, заявником суду не надано.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом дотримано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко