Провадження № 6/161/375/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2021 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.
представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ульчака Б.І.
представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Грибан Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року,
27 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року.
Свою заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Луцька територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю. про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_3 було задоволено. Впродовж більше як три роки поспіль він позбавлений права виїхати за кордон, отримувати належний заробіток. За цей час не знайшов достойної роботи в Україні, яка б надала можливість погасити борг. Вказує, що наразі його прийнято на роботу в компанію, яка здійснює перевезення вантажу з України за кордон. Однак, до вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України його відправили у відпустку без виплати заробітної плати. Вважає, що встановлене судом обмеження порушує право на працю, на заробіток, на належне утримання себе та рідних. Також заявник звертає увагу, що постановою державного виконавця від 21 серпня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду, як захід забезпечення виконання судового рішення, та зважаючи на те, що після повернення виконавчого документа стягувачу, останній не пред`явив виконавчий документ до виконання, на теперішній час примусове виконання судового рішення не здійснюється, доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення в матеріалах справи відсутні, то, на думку заявника, правових підстав для збереження дії обмеження в праві виїзду за межі України немає.
На підставі наведеного ОСОБА_3 просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ульчак Б.І. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, додатково суду пояснив, що ОСОБА_1 впродовж останніх трьох років не може виїхати за кордон, хоча має таку необхідність, адже працює далекобійником та має постійні відрядження за межі України. Робота водієм в Україні належним чином не оплачується, що позбавляє його можливості погасити борг за рішенням суду.
Представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Грибан Ж.В. в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечувала, вважає, що підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_3 немає, адже він не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, борг, який становить 5 501 025,55 гривень, не погашає. Також, вказувала, що 28 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики 266113,5 доларів США, що станом на 22 травня 2015 року становить 5 501 025,55 гривень та судовий збір в розмірі - 3654 гривні.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено, тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 16лютого 2016 року про стягнення боргу за договором позики в розмірі 261113, 5 доларів США, що станом на 26 грудня 2017 року становить 5 369 642, 55 гривень.
Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Новосада О.Ю. від 21 серпня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Разом з тим, постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. від 28 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження (ВП №59899335) про стягнення боргу за договором позики в розмірі 261 113, 5 доларів США.
Матеріали справи не містять відомостей про вчинення ОСОБА_1 дій щодо виконання рішення суду.
Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.
Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.
Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у випадку ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.
Судом не встановлено обставин, які б викликали необхідність скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Таке обмеження є обґрунтованим, виправданим і пропорційним втручанням в особисті права і свободи заявника.
Наразі боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконав, суму заборгованості в розмірі 261 113, 5 доларів США стягувачу не повернув.
Суд враховує значну суму заборгованості ОСОБА_1 та відсутність позитивної тенденції відносно її погашення, що свідчить про небажання останнього вчиняти активні дії щодо виконання рішення суду. Впродовж часу дії тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон ОСОБА_1 не виконував відповідних зобов`язань.
Суд відхиляє доводи заявника про те, що він не може працевлаштуватись за професією в Україні, а лише робота з можливістю виїзду за кордон надасть йому змогу отримувати достойний заробіток, що в свою чергу, дозволить погасити наявний в нього борг.
Так, встановлено, що рішення про стягнення боргу з ОСОБА_1 ухвалено судом 24 грудня 2015 року, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосоване до нього ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року. Таким чином, боржник, маючи можливість перетинати державний кордон України фактично до кінця 2017 року, не вчиняв жодних дій для погашення боргу.
Посилання заявника на порушення його конституційних прав не заслуговують на увагу, оскільки застосоване до боржника тимчасове обмеження ґрунтується на законі, переслідує одну з легітимних цілей, передбачених ч. 3 ст 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, знаходитися у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування). На думку суду, таке обмеження сприятиме виконанню судового рішення у справі про стягнення заборгованості.
За таких умов суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.
Керуючись ст. ст. 5, 12,13, 76,71,81, 89, 441 ЦПК України, -
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2017 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 28 травня 2021 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк