Провадження № 2-п/522/171/21
УХВАЛА

18 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Заявник в особі представника ОСОБА_3 15.11.2021 року звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення ухваленого 05 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргів за договором позики.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги до форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення передбачені ст. 285 ЦПК України, зокрема п.1 ч. 2 вказано, що у заяві повинно бути зазначено найменування суду, який ухвалив заочне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 05 квітня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси в складі судді Ільченко Н.А. було прийнято рішення, порядок оскарження відзначений як для рішення (не заочного), більше того в мотивувальній частині відзначено про зловживання відповідачем процесуальними правами та обов`язками, яка не з`являється на пошту для отримання судової повістки.

Заявниця вказує, що ухвалене рішення варто вважати заочним, оскільки ОСОБА_1 не була присутня у судових засіданнях. Суд категорично не погоджується з такими доводами відповідача.

Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України (в редакції чинній на день ухвалення рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріали справи також не містять згоди позивача на ухвалення заочного рішення.

Верховний суд при розгляді справи №202/1650/19 ухвалив постанову 14.12.2020 року, у якій прийшов до наступних висновків: «учасники справи не вправі робити висновок про те, що ухвалене рішення суду не є заочним у зв`язку з недотриманням судом першої інстанції вимог статей 280-289 ЦПК України. Рішення суду першої інстанції, визначене, як заочне, повинно оскаржуватися у тому порядку, який визначений цивільним процесуальним законодавством України».

В даній ситуація ОСОБА_1 та її представник, котрий подав заяву про перегляд заочного рішення не вправі робити висновки про те, що рішення суду є заочним, коли насправді воно не є заочним.

Частиною 8 статті 285 ЦПК України закріплено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відтак, пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України закріплено, що заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Статтею 286 ЦПК України закріплені дії суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення.

Зважаючи на те, що для попружко передбачений загальний порядок оскарження судового рішення, а не спеціальний як для відповідача при ухваленні заочного рішення, підстави для прийняття заяви про перегляд заочного рішення відсутні, тому така заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 284, 258, 260, 288 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргів за договором позики повернути заявнику.

Роз`яснити відповідачу його право оскарження рішення в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.Я.Бондар