ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 грудня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/712/21

Головуючий у першій інстанції Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1436/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Менська міська рада Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Богдановська Оксана Михайлівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Менської міської ради, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 78,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його брата ОСОБА_2 відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Він є спадкоємцем за законом після смерті брата, інших претендентів на спадок у спадковій справі немає, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Спірний будинок було збудовано ОСОБА_2 у 1990 році після знесення старого будинку, він не належить до самочинного будівництва, проте свідоцтва про право власності на новий житловий будинок спадкодавець за життя не одержав. Оскільки спірний будинок було збудовано до 05 серпня 1992 року наявні підстави для визнання права власності на нього за позивачем у порядку спадкування в судовому порядку.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Менської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 права та обов`язки забудовника будівель, які знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва будівель (житловий будинок Г-1, веранда г-1, веранда г1-1, сарай Д-1, погріб п/г, ворота № 1, огорожа № 2), що знаходяться по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не перевірив фактичні та правові підстави виникнення права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який відсутні правовстановлюючі документи.

Заявник указує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05 серпня 1992 року № 449, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Наголошує, що рік будівництва спірного будинку 1990, що підтверджується довідкою Чернігівського МБТІ від 23.10.2020 та технічним паспортом на даний будинок; спадкодавцю ОСОБА_2 було надано дозвіл на перебудову спірного житлового будинку, спірний житловий будинок є завершеним будівництвом.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи № 806 на будинок АДРЕСА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керуючись положеннями ч. 3 ст. 331 ЦК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, виходив з того, що ОСОБА_2 за життя здійснював будівництво спірного будинку згідно із законом, проте не був власником житлового будинку, до складу спадщини входять права та обов`язки забудовника.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 9).

З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна ОСОБА_2 приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Богдановською О. М., вбачається, що позивач ОСОБА_1 , який є братом померлого, своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. У матеріалах спадкової справи заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні. Постановою приватного нотаріуса від 14 квітня 2021 року № 97/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, а також відсутністю реєстрації права власності за спадкодавцем (а.с. 10, 11, 13, 41-48).

Відповідно до Договору купівлі-продажу будинку від 08 липня 1982 року, посвідченого секретарем виконкому Макошинської селищної ради Г.Пешко, зареєстрованого в реєстрі за №48, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купив належний продавцям на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 і розташований на присадибній ділянці розміром 0,12 га (а.с. 24).

За актом від 27 лютого 1983 року було проведено в натурі відвід земельної ділянки площею 1200 кв. м., розташованої в АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_2 (а.с. 20).

Рішенням виконавчого комітету Макошинської селищної ради народних депутатів Менського району № 23 від 24 лютого 1983 року було надано дозвіл ОСОБА_2 на перебудову жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 на своїй присадибній ділянці, зобовчзано ОСОБА_2 після закінчення будівництва жилого будинку старий будинок знести (а.с. 25).

24 лютого 1986 року було надано ОСОБА_2 дозвіл № 4 на виконання робіт по будівництву житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , строк закінчення робіт 24 лютого 1987 року (а.с. 23).

Згідно з довідкою Менської міської ради Чернігівської області № 94/18-15 від 18.05.2021 ОСОБА_2 був зареєстрований в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).

З повідомлення КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації «Чернігівської обласної ради» №354 від 23.10.2020 вбачається, що житловий будинок літ А-1 №14, що знаходився в АДРЕСА_1 та належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08.07.1982, посвідченого секретарем Макошинської селищної ради Г.Пешко за №48, право власності на підставі якого було зареєстровано Чернігівським МБТІ 12.07.1982 в книзі 7 за №784 був знесений та побудований новий будинок літ Г-1 (рік будівництва 1990), право власності на який не було зареєстровано (а.с. 14).

Згідно з рішенням Макошинської селищної ради Менського району Чернігівської області від 20 листопада 2015 року у селищі Макошине перейменовано вулицю «Ватутіна» на вулицю «Вишнева» (а.с. 86-87).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 від 13 жовтня 2020 року, виготовленого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», всі будівлі за вказаною адресою побудовані з 1950 по 1990 рік. Житловий будинок садибного типу, загальною площею 78,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, складається з коридору №І площею 8,8 кв.м, веранди №ІІ площею 15,2 кв.м, комори №ІІІ площею 5,6 кв.м, кухні №1 площею 11,5 кв.м, кімнати №2 площею 8,5 кв.м, кімнати №3 площею 16,2 кв.м, кімнати №4 площею 7,3 кв.м, коридора №5 площею 5,1 кв.м з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: сараєм літ. Д-1 площею основи (забудови) 50,80 кв.м, погребом літ. п/г площею основи (забудови) 8,40 кв.м, воротами літ. № 1, огорожею літ. № 2 (а.с. 15-19).

Ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 становить 44 379,00 грн, що визначена висновком про вартість об`єкта оцінки, складеним 20.05.2021 Приватним підприємством «Десна-Експерт-М» (а.с. 21).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19 серпня 2021 року, відомості щодо нерухомого майна по АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 84).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування такого майна, що визначаються на час відкриття спадщини, та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями частини четвертої статті 41 Конституції України і статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в Державних будівельних нормах А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх до експлуатації відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючих документів.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №140/3261/17.

Із матеріалів інвентаризаційної справи на спірне нерухоме майно та технічного паспорту вбачається, що рік забудови будинку зазначено 1990, сараю 1986, погребу - 1950. Він побудований замість знесеного будинку на земельній ділянці, відведеній у користування спадкодавця, останній постійно проживав та був зареєстрований в цьому будинку, а тому, з врахуванням дати побудови будинку та господарських будівель, навіть при відсутності правовстановлюючих документів на будинок, відповідно до наведених вище нормативних актів, цей будинок входить до складу спадщини ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на час зведення житлового будинку з надвірними спорудами, які були збудовані до 05 серпня 1992 року та не застосував наведені нормативні акти, законодавство, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а тому дійшов помилкового висновку про те, що спірне домоволодіння є новоствореним майном та щодо безпідставності позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування на спадкове майно - будинок, який був збудований до 05 серпня 1992 року.

За викладених обставин суд першої інстанції помилково встановив, що ОСОБА_2 не був власником спірного будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами та після його смерті відкрилась спадщина на права забудовника на вказане домоволодіння.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є слушними, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок садибного типу, загальною площею 78,2 кв.м, житловою площею 32,0 кв.м, який складається з коридору №І площею 8,8 кв.м, веранди №ІІ площею 15,2 кв.м, комори №ІІІ площею 5,6 кв.м, кухні №1 площею 11,5 кв.м, кімнати №2 площею 8,5 кв.м, кімнати №3 площею 16,2 кв.м, кімнати №4 площею 7,3 кв.м, коридора №5 площею 5,1 кв.м з належними до нього господарськими будівлями і спорудами сараєм літ. Д-1 площею основи (забудови) 50,80 кв.м, погребом літ. п/г площею основи (забудови) 8,40 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко