Справа № 466/6947/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Молінській С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жидачек Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жидачек Тетяна Миколаївна, пред`явив в суд позов до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів.

Як на підставу своїх вимог зазначав, що 31 серпня 2012 року між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 , що підтверджується долученою до справи копією свідоцтва про народження cерії НОМЕР_1 , яке було видано Шевченківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Однак подружнє життя між ними не склалося, а тому рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано.

26 січня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалив рішення у справі №161/13015/16-ц, яким вирішив стягувати щомісячно з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 25% з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09 березня 2017 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження №53543421 з примусового виконання виконавчого листа №161/13015/16-ц від 17.02.2017 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів.

Крім цього, 12 травня 2017 року між ним, позивачем, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, визнану ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/2248/17 від 12 травня 2017 року, якою сторони погодили порядок прийняття ним участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 .

Після ухвалення даних судових рішень малолітній син ОСОБА_6 проживав з матір`ю відповідачем ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а він, позивач, постійно проживав у м. Львові, сплачував аліменти на утримання сина та періодично бачився з ним.

В 2018 році, після чергової зустрічі з сином, він, ОСОБА_1 , помітив, що стан здоров`я сина ОСОБА_7 значно погрішився, і матір`ю не здійснювався за ним належний догляд.

Враховуючи дані обставини, він змушений був забрати сина на постійне місце проживання до м. Львова для забезпечення його належного лікування та розвитку, здійснення постійного догляду за дитиною.

Таким чином, з серпня 2018 року і до теперішнього часу, малолітній ОСОБА_6 постійно проживає з ним, батьком дитини, за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим з 01 січня 2019 року він, позивач, перестав сплачувати відповідачу аліменти на утримання сина.

Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що суд за передбачених ст. 197 СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 14 серпня 2019 року. складеного заступником начальника Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області випливає, що з січня 2019 року по липень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 9 217,25 грн.

Однак, оскільки малолітній син ОСОБА_7 перебуває на повному утриманні батька з серпня 2018 року, є підстави для звільнення його від сплати цієї заборгованості з 01 січня 2019 року, що підтверджується наступними доказами.

Згідно логопедичного обстеження 1-ої міської комунальної поліклініки на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 25.04.2019 року, дитина розпочала курс логотерапії з вересня 2018 року.

Відповідно до довідки директора навчального центру Бейбі Клаб, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , від 06 травня 2019 року, ОСОБА_6 навчається у групі «Знайки» з 23 листопада 2018 року.

Згідно Акту від 12 грудня 2018 року «Про факт проживання», складеного працівниками ЛКП «Рясне-403», членами комісії встановлено, що в кв. АДРЕСА_4 зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , 2014 р.н. Аналогічний факт проживання дитини за цією адресою підтверджується також актом працівників «ЛКП «Рясне-403» від 12 червня 2019 року.

Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як зазначалось вище, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року у справі №161/13015/16-ц було вирішено стягувати щомісячно з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 25% з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки малолітній син ОСОБА_6 з серпня 2018 року і до теперішнього часу постійно проживає з батьком за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_2 , та перебуває на повному його утриманні, то цей факт є істотною зміною обставин, відповідно до якого він, позивач, має бути звільнений від сплати вищевказаних аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст.181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ст.182 Сімейного кодексу України передбачено обставини, які повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів.

Він, позивач, вважає, що в даному випадку мінімальний розмір для забезпечення потреб малолітнього сина ОСОБА_7 має становити 3000 грн. в місяць.

При цьому, просить врахувати, що він з березня 2019 року працює у ФОП ОСОБА_9 , розмір його заробітної плати становить 4200 грн. в місяць. В нього відсутня інформація щодо місця праці відповідача ОСОБА_2 , однак вона є молодою та працездатною жінкою, яка має можливість працевлаштуватись та сплачувати аліменти на дитину. Інших дітей, непрацездатних членів сім`ї на утриманні у неї немає.

Малолітній син ОСОБА_7 потребує лікування та регулярного відвідування логопеда, невролога, сеансів масажу. Зокрема, у дитини встановлено розлад експресивного мовлення у вигляді загального недорозвитку мовлення II рівня, що підтверджується логопедичним обстеженням від 25 квітня 2019 року.

За період з вересня 2018 року по час пред`явлення позову ним, ОСОБА_1 , витрачено 18 000 грн. на відвідування дитиною логопеда, 2 650 грн. на відвідування невролога, 7 500 грн. на масаж, що підтверджується відповідними медичними документами та квитанціями.

З огляду на такі обставини, з урахуванням поданої 31 липня 2020 року заяви про збільшення позовних вимог, просить ухвалити рішення, яким:

- звільнити його, ОСОБА_1 , від сплати аліментів та припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються за виконавчим листом №161/13015/16ц від 17 лютого 2017 року, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року та визнати цей виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, починаючи з 01 січня 2019 року;

- звільнити його, ОСОБА_1 , від сплати заборгованості по аліментах станом на 30 червня 2020 року в сумі 21 559,25 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом №161/13015/16-ц від 17 лютого 2017 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року, починаючи з 01 січня 2019 року;

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь його, ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 3000, 00 грн., що підлягає індексації відповідно до закону.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 була прийнята до розгляду, провадження по справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 ні в строк, визначений ухвалою про відкриття провадження у справі від 29 серпня 2019 року, ні в строк, встановлений ухвалою судового засідання від 26 листопада 2019 року, відзиву на позовну заяву до суду не подала.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 06 травня 2021 року о 14.00 год., позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, та в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жидачек Т.М. про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники в судові засідання, які призначались неодноразово, жодного разу не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку.

З`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2012 року. Від подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження cерії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Оскільки подружнє життя між сторонами по справі не склалося, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 в жовтні 2016 року пред`явила до Луцького міськрайонного суду Волинської області позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку та стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року у справі №161/13015/16-ц, копія якого долучена до матеріалів справи, вищевказаний позов було задоволено частково та вирішено, зокрема, стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_6 в розмірі 25% з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

09 березня 2017 року постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області було відкрито виконавче провадження №53543421 з примусового виконання виконавчого листа №161/13015/16-ц від 17.02.2017 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 також звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, встановлення порядку прийняття участі у вихованні дитини, стягнення матеріальної та моральної шкоди за ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування (єдиний унікальний номер судової справи 161/2248/17.

12 травня 2017 року в цій справі між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, визнану ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2017 року, якою сторони погодили порядок прийняття позивачем участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 .

Після ухвалення даних судових рішень малолітній син ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_1 постійно проживав у м. Львові, сплачував аліменти на утримання сина та періодично бачився з ним.

Влітку 2018 році, після чергової зустрічі з сином ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_1 , зауважив, що стан здоров`я дитини погіршився, матір`ю не здійснюється належний догляд за дитиною, а тому, з метою забезпечення належного лікування та розвитку дитини, здійснення постійного догляду за дитиною. він змушений був забрати сина на постійне місце проживання до м. Львова

Судом встановлено, що з серпня 2018 року і до теперішнього часу, малолітній ОСОБА_6 дійсно постійно проживає з батьком позивачем ОСОБА_1 за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим з 01 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 перестав сплачувати відповідачу ОСОБА_2 аліменти на утримання сина.

Факт проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком позивачем ОСОБА_1 підтверджується долученими до справи копіями:

- довідки про логопедичного обстеження, виданою 1-ою міською комунальною поліклінікою м. Львова на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої видно, що дитина розпочала курс логотерапії з вересня 2018 року;

- довідки директора навчального центру Бейбі Клаб, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , від 06 травня 2019 року, про те, що ОСОБА_6 навчається у групі «Знайки» з 23 листопада 2018 року;

- Актів від 12 грудня 2018 року та від 12 червня 2019 року «Про факт проживання», складених працівниками ЛКП «Рясне-403», з яких убачається, що в кв. АДРЕСА_4 зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , 2014 р.н.

Факту проживання малолітнього ОСОБА_6 з серпня 2018 року з батьком ОСОБА_1 не спростувала відповідач ОСОБА_2 .

Приписами ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що суд за передбачених ст. 197 СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 14 серпня 2019 року, складеного заступником начальника Шевченківського відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області випливає, що з січня 2019 року по липень 2019 року заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становить 9 217,25 грн.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 22 липня 2020 року, складеного заступником начальника Шевченківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) випливає, що з січня 2019 року по 30 червня 2020 року заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становить 21 559, 95 грн.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 22 липня 2020 року, складеного заступником начальника Шевченківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) випливає, що з січня 2019 року по 30 червня 2020 року заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становить 21 559, 95 грн.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 15 січня 2021 року, складеного заступником начальника Шевченківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) випливає, що з січня 2019 року по 31 грудня 2021 року заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 становить 36 678, 16 грн.

Враховуючи положення ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України та встановлені обставини, а саме те, що малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з серпня 2018 року постійно проживає та перебуває на повному утриманні батька позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що є підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 , яка утворилась з 01 січня 2019 року.

Положеннями ч. 4 ст.273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як зазначалось вище, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року у справі №161/13015/16-ц було вирішено стягувати щомісячно з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 25% з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки малолітній син ОСОБА_6 з серпня 2018 року і до теперішнього часу постійно проживає з батьком за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_2 , та перебуває на повному його утриманні, то цей факт, на думку суду, є істотною зміною обставин, відповідно до якого має бути припинено, починаючи з 01 січня 2019 року, стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на малолітнього сина ОСОБА_8 за виконавчим листом №161/13015/16-ц від 17 лютого 2017 року, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів в цілому та визнання виконавчого листа №161/13015/16-ц від 17 лютого 2017 року. виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області таким, що не підлягає виконанню, то такі вимоги, на думку суду, є передчасними та їх у задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що в даний час між сторонами в Луцькому міськрайонному суді Волинської області існує спір за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , а в Шевченківському районному суді м. Львові спір за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки і піклування, про відібрання дитини та повернення її за встановленим місцем проживання. В залежності від вирішення цих спорів та остаточного вирішення в судовому порядку питання про те, з ким із батьків буде проживати малолітній ОСОБА_6 , можна буде прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів і визнання вищевказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, або прийняти рішення про поновлення сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Згідно з положеннями ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей.

Згідно з положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. .Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 191 цього ж Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно. При цьому, просить врахувати, що з березня 2019 року він працює у ФОП ОСОБА_9 , розмір його заробітної плати становить 4200 грн. в місяць. В нього відсутня інформація щодо місця праці відповідача ОСОБА_2 , однак вона є молодою та працездатною жінкою, яка має можливість працевлаштуватись та сплачувати аліменти на дитину. Інших дітей, непрацездатних членів сім`ї на утриманні у відповідача ОСОБА_2 немає. Також просить врахувати, що малолітній син ОСОБА_7 потребує лікування та регулярного відвідування логопеда, невролога, сеансів масажу. Зокрема, у дитини встановлено розлад експресивного мовлення у вигляді загального недорозвитку мовлення II рівня, що підтверджується логопедичним обстеженням від 25 квітня 2019 року.

З поданих і долучених до матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Карпуком А.С. документів вбачається, що ОСОБА_2 з лютого 2018 року працює в ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» на посаді менеджера з надання кредитів та її середній заробіток в період з березня 2019 року по серпень 2019 року становив від 4471,47 грн. до 5495,22 грн. в місяць.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищенаведені приписи Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191, 197 Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Жидачек Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та припинення стягнення аліментів, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення аліментів задовольнити частково.

Припинити, починаючи з 01 січня 2019 року, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються за виконавчим листом №161/13015/16-ц від 17 лютого 2017 року, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 аліментів на малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стягуються за виконавчим листом №161/13015/16-ц від 17 лютого 2017 року, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 січня 2017 року, яка виникла після 01 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1800, 00 грн. (одна тисяча вісімсот гривень) щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення позову 28 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 11 травня 2021 року.

Суддя В. І. Кавацюк