Справа № 344/7540/15-ц
Провадження № 2/344/1859/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Домбровської Г.В.

при секретарі c/з Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі «Позивач») 28.05.2015 року звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (надалі «відповідачі»), в якому просило стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 132129,72 доларів США, що за курсом 23,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2015 року складає 3111654,95 грн. за кредитним договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, яка складається з: 39556,30 доларів США заборгованість за кредитом; 8,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 86263,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 10,62 доларів США штраф (фіксована частина), 6291,39 доларів США штраф (процентна складова).

Позовні вимоги мотивовано тим, що позичальником ОСОБА_1 неналежно виконувалися зобов`язання за кредитним договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, у зв`язку з чим станом на час звернення до суду утворилася заборгованість в загальному розмірі 132129,72 доларів США.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.04.2016 року у справі №344/7540/15-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 132129,72 Доларів США, що за курсом 23,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.03.2015 року складає 3111654,95 грн. за кредитним договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 3654,00 грн. судових витрат. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.12.2020 року у справі №344/7540/15-ц скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року у справі №344/7540/15 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В ході нового розгляду справи представником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на адресу Суду подано письмові пояснення.

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після скасування заочного рішення в даній справі на адресу Суду подано відзиви на позов, у яких відповідачі заперечили проти позовних вимог в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись, в тому числі, на пропуск Позивачем строку звернення до судуЮ а також на факт припинення поруки.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

21 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір № IFIWG7 (надалі «Кредитний договір»), відповідно до пункту 1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому Договорі (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти Кредит, використати та повернути Кредит в сумі 250000, 00 грн., а також сплатити Проценти за користування кредитом 15,00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструмент у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

Згідно з пунктами 1.3 Кредитного договору, кредит в сумі 250000,00 грн. на поліпшення якості окремої квартири; строк кредитування 21.04.2023 року .

В подальщому Відповідач ОСОБА_1 звернулася до Позивача із заявою про переведення кредитного договору № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, з валюти «гривня» в валюту «Долар США» та конвертувати залишок заборгованості в долар США (а.с. 17).

Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 54231,61Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання зобов`язання за договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року між ПАТ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 . та ОСОБА_2 укладено договір поруки (а.с.25-26).

Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобов`язання, визначені в кредитному договорі № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, шляхом перерахування суми кредиту у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України.

Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначив Позивач в позовній заяві, не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, Відповідач належно їх не виконувала, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, (а.с.4-7).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № IFIWG 7 від 21 квітня 2008 року, заборгованість Відповідача станом на 25.03.2015р. становить 132129,72 доларів США, з яких: 39556,30 доларів США заборгованість за кредитом; 8,42 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 86263,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 10,62 доларів США штраф (фіксована частина), 6291,39 доларів США штраф (процентна складова)

Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Так, заперечуючи протии порзовних вимог, Відповадачем ОСОБА_1 надано суду копії судових рішень, які підтверджують, що за даним кредитним договором банк уже раніше звертався до суду.

Так, Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року у справі №0907/2-5240/2011 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFIWG7 від 21.04.2008 року в розмірі 62359,94 доларів США, що за курсом НБУ складає 496453 грн. 72 коп. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 53,4 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також надання ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Застосовано процедуру продажу предмета іпотеки, передбачену ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом проведення публічних торгів, зазначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій щодо реалізації майна.

Виселено ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає в квартирі по АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у ВГІРФО.

Стягнуто з ОСОБА_1 1700 грн. витрат по оплаті судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2014 року у справі №0907/2-5240/2011 рішення Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та виселення задоволнено частково.

Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFIWG7 від 21.04.2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в розмірі 62359,94 доларів США, що за курсом 7,9611 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ складає 496453 грн. 72 коп., на підставі іпотечного договору №IFIWG7 від 21.04.2008 року, на предмет іпотеки квартиру загальною площею 53,4 кв.м., яка розташована за адресою: в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Госпорозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду міста Івано-Франківська від 08.07.2003 року та договору дарування часток квартири, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б. від 21.03.2008 року за реєстровим №1106.

Надано право Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» від імені ОСОБА_1 укладати договори купівлі-продажу предмету іпотеки квартири загальною площею 53,4 кв.м., яка розташована за адресою: в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , за ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а за відсутності згоди, на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з правом звернення до Бюро технічної інвентаризації та нотаріуса щодо укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Розподіл коштів від продажу зазначеного іпотечного майна направити на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 496453 грн. 72 коп. та судових витрат в розмірі 1820 грн.

Залишок коштів від продажу іпотечного майна повернути ОСОБА_1 .

В задоволенні позовної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

Таким чином, Судом встановлено, що у 2011 році ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізовано право на дострокове стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 шляхом звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири загальною площею 53,4 кв.м., яка розташована за адресою: в АДРЕСА_1 .

Як випливає зі змісту рішень Івано-Франківського міського суду від 05 лютого 2014 року та Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2014 року у справі №0907/2-5240/2011 в кредитних правовідносинах із ОСОБА_1 (за кредитним договором №IFIWG7 від 21.04.2008 року) банком було заявлено вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості станом на 29.12.2010 року.

Судом дану вимогу було задоволено, а, відтак, з 31 липня 2014 року кредитні правовідносини між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 припинилися.

Отже, заявляючи позовні вимоги у даній цивільній справі №344/7540/15-ц про стягнення кредитної заборгованості станом на 25.03.2015 року, банком необгрунтовано повторно пред`явлено позовні вимоги, які вже вирішені судом (за період до 31 липня 2014 року), як і заявлено вимоги, які не підлягають задовленню у звязку з необгрунтованістю нарахування проценнтів та пені післдя припинення зобовязання (період з 31.07.2014 року).

Суд повторно звертає увагу, що в 2011 році банк реалізував своє право на дострокове стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 , визначивши остаточну суму заборгованості у 496 453,72 грн. (62 359,Є94 доларів США відповідно до курсу станом на час ухвалення судового рішення), і дані позовні вимоги було вирішено судом.

Отже, з 31 липня 2014 року у банку відсутні підстави для нарахування відсотків та інших платежів за відповідним кредитним договором, а заявлення позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 31.07.2014 року є вимогою про подвійне стягнення.

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Позивач (банк), як кредитор, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно засвідчує такі зміни. При цьому, право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредиту, оскільки пред`явленням такої вимоги банком змінено строк кредитування, тобто з цього моменту строк кредитування сплив.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

За таких обставин, Суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог Позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із зазначеним, не підлягає задоволенню позовна вимога про ятгнення суми заборгованості із поручителя ОСОБА_2 .

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгурнтованими та не підлягають задоволенню.

Позовна давність, про яку заявлено відповідачами, застосуванню не підлягає, оскільки позов банку є необґрунтованим, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Стосовно наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про стягнення на її користь коштів у розмірі 2677,47 грн. (коштів, стягнутих в рамках виконавчого прорвадження), Суд зауважує, що вказана сума коштів не може вважатися судовими витратами відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки чиним цивільним процесуальним законом встановлено порядок повороту виконання судового рішення.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2021 р.

Суддя Домбровська Г.В.