Справа номер 489/2129/19 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О. А.
Провадження номер 22-ц/812/1021/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В. М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 Іванової Н. М.,

представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» Іноземцева Є. С.,

представника третьої особи обслуговуючого кооперативу садівниче товариство «Хризонтема» Коваленка В. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2021 року, ухвалене о 15 год 00 хв під головуванням судді Гуденко О. А. в приміщенні суду в м. Миколаєві, повний текст якого складено 02 квітня 2021 року, та додаткове рішення від 06 квітня 2021 року, за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обслуговуючий кооператив садівниче товариство «Хризонтема», про визнання дій неправомірними, скасування технічних умов, стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовомпро визнання дій неправомірними та скасування технічних умов. У подальшому позивач доповнила позовні вимоги вимогою про стягнення моральної шкоди.

Позивач вказувала, що є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 у Обслуговуючому кооперативі садівниче товариство «Хризонтема» (далі ОК СТ «Хризонтема»). Власником сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Будинок, який належить ОСОБА_2 , був тимчасово підключений до труби газопроводу, яка знаходиться у дворі позивача.

На даний час відповідач без погодження з позивачем виготовила проект газового підключення знову від труби газопроводу, яка знаходиться на земельній ділянці позивача, хоча позивач проти цього категорично заперечує.

Посилаючись на те, що відповідачі у порушення робочого проекту газопостачання від 2007 року, який передбачав підключення будинку ОСОБА_2 до діючого підземного газопроводу середнього тиску, а не до газової труби, розташованої на ділянці позивача, ОСОБА_3 просила визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») щодо видачі технічних умов на реконструкцію системи газопостачання будинку АДРЕСА_1 та скасувати ці технічні умови; стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в сумі 10 000 грн, оскільки вони постійно здійснюють тиск на позивача, декілька разів представники АТ «Миколаївгаз» намагалися потрапити на територію її земельної ділянки для підключення відповідача до газопроводу, а відповідач ОСОБА_2 висловлювала образи в її бік. Також позивач просила розподілити судові витрати.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Вони зазначали, що оскільки чоловік позивача перекрив вентиль газопостачання до будинку ОСОБА_2 та не дозволив працівникам АТ «Миколаївгаз» здійснити приєднання будинку ОСОБА_2 до газопостачання, то ОСОБА_2 відкликала свою заяву про приєднання об`єкту газифікації до ГРМ, просила скасувати договір про приєднання до газорозподільної системи та технічні умови, а також повернути сплачені кошти.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2019 року забезпечено позов шляхом заборони АТ «Миколаївгаз» вчиняти дії по підключенню будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , не у відповідності до схеми розмежування газових мереж, згідно з Актом №1636 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 01.10.2019.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 вересня 2020 року змінено заходи забезпечення позову. АТ «Миколаївгаз» заборонено вчиняти дії по підключенню будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , шляхом підключення до газової мережі (труби), яка належить до мережі газопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 та перебуває у власності та експлуатації ОСОБА_3 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн за додану позовну вимогу про стягнення моральної шкоди. Скасовано заходи забезпечення позову, ужиті ухвалою суду від 18 вересня 2020 року.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не довела своїх позовних вимог, у тому числі не довела яким чином технічні умови та факт їх видання порушили її права.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 128 грн, які були надані адвокатом Івановою Н. М.

Не погодившись з рішеннями суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначала, що будинок ОСОБА_2 було відключено від газової мережі, а згодом змінено точку підключення природного газу, а тому з цієї дати створено новий об`єкт газопостачання. У зв`язку з цим позивач вважала, що відповідачі повинні були здійснювати заходи щодо приєднання об`єкта до ГРМ, а не розглядати питання про реконструкцію об`єкта. Відповідачі таким чином намагаються приєднати будинок ОСОБА_2 до газової труби, яка належить позивачу, а не здійснити підключення до підземного газопроводу, який належить АТ «Миколаївгаз». Оскільки проект реконструкції розроблено, то відмова ОСОБА_2 від його реалізації нічого не змінює, бо проект не скасовано. Законодавством не передбачено такої форми заяви як відмова від реалізації технічних умов.

Крім того, позивач вказувала, що стягнуті з неї додатковим рішенням суду судові витрати не відповідають дійсному обсягу правової допомоги, наданої адвокатом Мащенко Н. Є., а надані квитанції про оплату цієї допомоги вказують, що їх оплата здійснена у 2018 році в той час як позов було подано у 2019 році.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки АДРЕСА_3 , та садового будинку на цій ділянці.

Відповідно до робочого проекту та технічних умов газопостачання від 2007 року житловий будинок АДРЕСА_2 , підключено до підземного газопроводу середнього тиску по АДРЕСА_2 .

У цих же технічних умовах йде мова про те, що ОСОБА_2 також має підключити своє газове обладнання до цього ж газопроводу.

01 жовтня 2019 року між ОСОБА_3 та АТ «Миколаївгаз» складено акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, у якому вказано, що межа балансової належності між газовими мережами Оператора ГРМ та споживача встановлюється на місці врізки газопроводу-вводу у розподільчий газопровід.

13 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «Миколаївгаз» із заявою, в якій вказувала, що мешканцями будинку АДРЕСА_2 , на території двора якого знаходиться точка вводу, перекрито газопостачання до її житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим вона просила відновити газопостачання до її житла (т.1 а.с.111).

23 лютого 2018 року АТ «Миколаївгаз» повідомило ОСОБА_2 про неможливість відновлення газопостачання її будинку з території суміжної земельної ділянки № НОМЕР_1 через відсутність доступу до неї та рекомендувало розглянути питання про влаштування особистого газопроводу на земельну ділянку № НОМЕР_2 (т.1 а.с.112).

28 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «Миколаївгаз» із заявою про приєднання об`єкта газифікації до газорозподільної мережі (т.1 а.с.101).

13 березня 2018 року між АТ «Миколаївгаз» та ОСОБА_2 укладено договір №02АМК 3636-18 на приєднання до газорозподільної системи індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі технічних умов приєднання №292 вихідний №МК022-ТУп-69-0318 від 13.03.2018, за умовами якого точка приєднання об`єкта замовника встановлюється на межі земельної ділянки об`єкта замовника, місце забезпечення потужності об`єкта замовника на підземному поліетиленовому газопроводі середнього тиску по ОК СТ «Хризонтема».

У пунктах 1 та 2 Розділу ІІІ договору оператор ГРМ зобов`язався забезпечити на підставі технічних умов і розробленого проекту зовнішнього газопостачання та з урахуванням вимог цього договору приєднання об`єкта замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у термін до 3 місяців за умови виконання замовником зобов`язань, визначених розділом ІV цього договору, а замовник зобов`язався забезпечити в установленому порядку будівництво, введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газоспоживання від точки приєднання власних газових приладів та пристроїв.

У технічних умовах приєднання від 13.03.2018 зазначено, що місцем забезпечення потужності садового будинку АДРЕСА_2 є підземний поліетиленовий газопровід середнього тиску по ОК СТ «Хризонтема», від якого забезпечується потужність та розвиток мереж для потреб замовника. Точка приєднання об`єкта замовника встановлюється на межі земельної ділянки по ОК СТ «Хризонтема» №24. Передбачити вимикаючий пристрій поза межами об`єкта замовника та інших зон з урахуванням забезпечення вільного доступу до нього на відстані не менше 2 м від огорожі території об`єкта газоспоживання.

23 серпня 2018 року ОСОБА_2 подала на адресу АТ «Миколаївгаз» заяву про відкликання її заяви від 28 лютого 2018 року про приєднання до газорозподільної мережі, визнання недійсними технічних умов від 13.03.2018 та повернення 12 720 грн у зв`язку з тим, що їй неправильно було роз`яснено працівником АТ «Миколаївгаз» про необхідність розроблення умов про приєднання будинку до ГРМ, оскільки він вже був приєднаний та був відкритий особовий рахунок. У цій же заяві ОСОБА_2 просила перенести газопровід (ввід) з території сусіда, щоб він не перекривав газ до її будинку (т.1 а.с.109-110).

Відповідно до вимог статей 4, 12, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормами Розділу V Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, власники об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (земельних ділянок), які фізично не підключені до ГРМ, мають право на приєднання (технічний доступ) цих об`єктів до ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності або користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, у порядку, визначеному цим розділом.

За зверненням власника об`єкта чи земельної ділянки (замовника) про приєднання його об`єкта до ГРМ Оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити приєднання об`єкта (земельної ділянки) до ГРМ, що на законних підставах перебуває в його власності або користуванні (у тому числі в експлуатації), за умови дотримання власником (замовником) вимог цього Кодексу та чинного законодавства.

Оператор ГРМ може відмовити замовнику в приєднанні його об`єкта (земельної ділянки) до об`єктів газорозподільної системи, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні (у тому числі експлуатації) Оператора ГРМ, лише за наявності однієї з таких підстав:

відсутність або недостатність вільної потужності на об`єктах газорозподільної системи, у тому числі при замовленні тиску газу для потреб об`єкта замовника понад 1,2 МПа;

надання доступу стане перешкодою для виконання Оператором ГРМ спеціальних обов`язків, покладених на нього відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу».

Про відмову в доступі до газорозподільної системи Оператор ГРМ повідомляє (із зазначенням причин відмови) замовника та територіальний орган Регулятора протягом п`яти робочих днів.

Приєднання об`єктів (земельних ділянок) замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами, наведеними у додатках 11, 12 до цього Кодексу. При цьому невід`ємною частиною договору на приєднання є технічні умови приєднання (додаток 13), які визначають вихідні дані для проектування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проектування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника. Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником.

Технічні умови приєднання включають ситуаційний план (ескізне креслення) розміщення ділянки газопроводу, на якому встановлюється точка приєднання та визначається прогнозована точка вимірювання (місце встановлення вузла обліку).

Якщо на дату подання заяви про приєднання до ГРМ на об`єкті чи земельній ділянці замовника відсутній діючий газопровід (відсутня існуюча межа балансової належності), точка приєднання (запроектована межа балансової належності) визначається на межі земельної ділянки замовника або, за його згодою, на території такої земельної ділянки.

За необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, за умови, що це не призведе до необхідності збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (не потребуватиме збільшення типорозміру комерційного лічильника газу), новий договір на приєднання з новим чи діючим власником об`єкта не укладається. При цьому у випадку перенесення вузла обліку та/або зменшення його типорозміру (номінальної потужності) або зміни місця розташування газових приладів (пристроїв) в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до проектної документації, а у разі її відсутності розробляється нова проектна документація, що забезпечується за рахунок сторони, яка ініціювала реконструкцію чи технічне переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта. Внесення змін до проектної документації в частині комерційного вузла обліку газу здійснюється на підставі оформлених (виданих) Оператором ГРМ технічних умов на реконструкцію комерційного вузла обліку.

Якщо за необхідності реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта, у тому числі в результаті зміни форми власності чи власника цього об`єкта, виникає необхідність збільшення технічної (пропускної) потужності ГРМ в точці приєднання (збільшення типорозміру лічильника газу) або її перенесення, з новим чи діючим власником об`єкта має бути укладений новий договір на приєднання відповідно до умов цього Кодексу. При цьому, якщо заходи з приєднання по вже підключеному до ГРМ об`єкту потребуватимуть лише збільшення типорозміру лічильника газу, місце забезпечення потужності має збігатися з фактичною точкою приєднання цього об`єкта, а процедура приєднання має здійснюватися у порядку, визначеному в пункті 5 глави 2 цього розділу.

Для приєднання об`єкта замовника до газових мереж, які не належать Оператору ГРМ та підключені до його ГРМ і які в результаті приєднання об`єкта замовника набудуть статусу газорозподільної системи, Оператор ГРМ зобов`язаний звернутися до власника зазначених газових мереж для отримання письмової згоди на приєднання об`єкта замовника до його газових мереж. Замовник має право самостійно отримати згоду власника газових мереж. При цьому між власником зазначених мереж і Оператором ГРМ має бути підписана угода (про наміри, меморандум тощо) про зобов`язання власника укласти з Оператором ГРМ перед пуском газу на об`єкт замовника один із договорів на користування газових мереж (господарського відання, користування чи експлуатації), передбачених цим Кодексом.

За відсутності зауважень до поданих документів або після їх усунення Оператор ГРМ протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви про приєднання (або дати усунення зауваження) на підставі даних опитувального листа, поданих документів та параметрів місця забезпечення потужності і точки приєднання визначає тип приєднання замовника та у цей самий строк надає йому (у визначений в опитувальному листі спосіб) дозвіл на приєднання, проект договору на приєднання, проект технічних умов приєднання та відповідні рахунки щодо їх оплати.

Договір на приєднання та технічні умови приєднання набувають чинності з дати повернення їх Оператору ГРМ підписаними замовником та за умови оплати вартості послуг з надання замовнику дозволу на приєднання, договору на приєднання та технічних умов приєднання, якщо вона передбачена чинним законодавством.

Якщо відповідно до даних опитувального листа та поданих із заявою на приєднання документів об`єкт (земельна ділянка) замовника підпадає під тип приєднання, що є стандартним, і замовник визначає Оператора ГРМ виконавцем проектних та будівельних робіт зовнішнього газопостачання, точка приєднання для замовника відповідно до договору на приєднання має визначатися на межі земельної ділянки замовника або за його згодою на території такої земельної ділянки. При цьому плата за приєднання (вартість послуги Оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника), що визначається в договорі, має відповідати платі за приєднання, що є стандартним, яка встановлена Регулятором для такого типу приєднання.

Після укладення договору на приєднання Оператор ГРМ забезпечує в установленому цією главою порядку приєднання об`єкта чи земельної ділянки замовника (будівництво газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) впродовж тримісячного строку з урахуванням вимог цього Кодексу та графіка оплати замовником за договором.

За домовленістю сторін в договорі на приєднання може бути визначений більший або менший строк виконання зазначених заходів, у тому числі з урахуванням строку, необхідного Оператору ГРМ для погодження та оформлення права користування земельною ділянкою під газовими мережами зовнішнього газопостачання відповідно до встановленого законодавством порядку.

Прогнозована точка вимірювання (місце встановлення комерційного вузла обліку природного газу), що має бути зазначена в технічних умовах приєднання та договорі на приєднання, визначається в точці приєднання.

Якщо з технічних причин неможливо чи недоцільно організувати точку вимірювання (місце встановлення вузла обліку) в точці приєднання, точка вимірювання за згодою Оператора ГРМ та замовника визначається в найближчій точці до межі балансової належності. У такому разі проектна та кошторисна частина щодо організації вузла обліку визначається у відповідному проекті зовнішнього або внутрішнього газопостачання.

Організація комерційного вузла обліку в точці вимірювання та порядок введення його в експлуатацію здійснюються відповідно до вимог розділів ІХ та Х цього Кодексу.

Замовник на підставі вихідних даних для проектування газових мереж внутрішнього газопостачання, визначених в технічних умовах приєднання, забезпечує в установленому законодавством порядку та за власний рахунок розроблення проекту внутрішнього газопостачання та будівництво і введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання до власних газових приладів та пристроїв.

Якщо технічними умовами приєднання точка вимірювання (місце встановлення комерційного вузла обліку) буде визначена в газових мережах внутрішнього газопостачання, проект внутрішнього газопостачання має передбачати заходи з організації вузла обліку та кошторисну частину щодо реалізації цих заходів, а сам проект внутрішнього газопостачання в частині організації вузла обліку та кошторису затрат на організацію вузла обліку має бути погоджений з Оператором ГРМ. Погодження здійснюється Оператором ГРМ у строк, що не перевищує 15 днів, або у цей самий строк надається (у разі наявності) вичерпний перелік зауважень.

Оператор ГРМ впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі Оператору ГРМ одного екземпляра проекту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін.

Спірні питання між замовником (власником газової мережі внутрішнього газопостачання) та Оператором ГРМ, пов`язані з приєднанням об`єкта замовника до ГРМ, мають вирішуватися шляхом переговорів та з урахуванням вимог нормативних документів, зокрема цього Кодексу, а також прийнятих рішень та роз`яснень Регулятора, а в разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_3 , оскільки досліджені докази не містять даних про наявність порушень з боку АТ «Миколаївгаз» при видачі технічних умов газопостачання будинку відповідача та порушення цими умовами прав позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив докази та правильно констатував, що зі змісту оскаржених технічних умов не вбачається, що газифікація будинку відповідача на підставі цих технічних умов буде здійснюватися шляхом приєднання до газової труби, розташованої на території двору позивача.

А отже, суд дійшов цілком слушного висновку, що таким чином відсутні порушення прав позивача, про які нею заявлено у позові.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду від 24 березня 2021 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги позивача на додаткове рішення суду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд позову тривав два роки з 2019 до 2021 рр. Послуги професійної правничої допомоги відповідачу надавалися адвокатами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договорів від 26.03.2018.

Згідно з розрахунком витрат, актами виконаних робіт та квитанціями від 26.03.2018, 19.06.2020 та 19.03.2021 адвокатом Івановою Н. М. було надано відповідачу правової допомоги на суму 32 128 грн, а адвокатом Терещенком М. Г. на суму 15 000 грн.

Оскільки дві квитанції від 26.03.2018 на суму 10 000 грн ( ОСОБА_4 ) та 15 000 грн ( ОСОБА_5 ) не стосувалися часового проміжку розгляду справи, то суд правомірно виключив їх з розподілу витрат.

Отже, оплаченими відповідачем є витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_4 на суму 22 128 грн.

Виходячи із змісту вищевикладених норм законодавства щодо розподілу вказаних витрат із врахуванням їх дійсності, необхідності, розумності їх розміру, складності справи та фінансового стану учасників справи, суд першої інстанції правильно визначив, що вони підлягали частковому задоволенню.

Вирахувана судом сума витрат відповідає вищезазначеним чинникам.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду, оскільки воно відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 27 травня 2021 року.