ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

м. Харків

Справа №646/3558/18

Провадження №22-ц/818/4256/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцина В.Б.

за участю секретаря Жмай Ю.С.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа: Опікунська рада Адміністрації Київського району Харківської міської ради, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року, постановлене суддею Єжовим В.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , треті особи: Опікунська рада Адміністрації Київського району Харківської міської ради, ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування житловою квартирою,

в с т а н о в и в:

У червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом який в подальшому уточнила та просить визначити порядок користування чотирьохкімнатною житловою квартирою, житловою площею 57,6 кв.м, корисною площею 78,5 кв.м, загальною площею 80,3 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , та виділити:

-у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та належні їм об`єднані 2/9 та 1/9 частки у праві власності на квартиру в користування - житлову кімнату №5, площею 14,4 кв.м, житлову кімнату №6, площею 12,6 кв.м, загальною площею 27 кв.м, балкон площею 3,0 кв.м;

-у користування ОСОБА_2 на належні йому 2/3 частки у праві власності на квартиру виділити в користування - житлову кімнату №3, площею 10,0 кв.м, житлову кімнату №4, площею 20,6 кв.м, загальною площею 30,6 кв.м, вбудовану шафу приміщення №2, площею 2,8 кв.м, вхід до якої знаходиться у кімнаті №3, балкон площею 3,0 кв.м;

-у спільному користуванні з іншими співвласниками залишити коридор - приміщення №1, площею 7,5 кв.м, кухню приміщення №7, площею 7,7 кв.м, вбиральню приміщення №9, площею 0,9 кв.м, ванну кімнату приміщення №6, площею 2,0 кв.м.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що їй та її недієздатному братові ОСОБА_4 - інваліду першої групи, опікуном якого вона є, в порядку спадкування після смерті матері належать 2/9 та 1/9 частини у чотирьохкімнатній ізольованій квартирі та 2/3 частина цієї квартири належить її дяді ОСОБА_2 . Квартира розташованої на четвертому поверсі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка та її брат не мають можливості користуватись своєю власністю, у зв`язку з тим, що всю квартиру у цілому займає відповідач, ключі від квартири їм не надає, хоча сам у квартирі не проживає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із проханням у добровільному порядку встановити порядок користування квартирою та надати їй можливості вселитись з братом у виділені приміщення, але останній уникає спілкуванню із позивачкою та вирішенню цього питання. Оскільки на теперішній час позивач та її брат потребують користування спірною квартирою, що пов`язано з фізичним станом ОСОБА_4 , вона вимушена звернутись з позовом про встановлення порядку користування квартирою в судовому порядку. Позивач вважає, що, виходячи із розташування житлових приміщень квартири, ідеальних часток у праві власності на квартиру, особистого статусу власників квартири, можливий єдиний варіант порядку користування житловою квартирою за АДРЕСА_2 , який вона просить суд встановити рішенням.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 березня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_3 : виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спільне користування: житлову кімнату №5, площею 14,4 кв.м, житлову кімнату №6, площею 12,6 кв.м, балкон площею 3,0 кв.м; виділити ОСОБА_2 у користування: житлову кімнату №4, площею 20,6 кв.м, житлову кімнату №3, площею 10,0 кв.м з вбудованою шафою - приміщення №2, площею 2,8 кв.м, та балкон площею 3,0 кв.м; у спільному користуванні всіх співвласників залишено: коридор - приміщення №1, площею 7,5 кв.м, кухню - приміщення №7, площею 7,7 кв.м, вбиральню - приміщення №9, площею 0,9 кв.м, ванну кімнату - приміщення №6, площею 2,0 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову, якою встановити наступний порядок користування:

- ОСОБА_1 на її 2/9 частини виділити у користування житлову кімнату № 5 , площею 14,4 кв.м, та балкон, площею 3,0 кв.м, вихід на який здійснюється з кімнати №5, в спільне користуванні виділити коридор-приміщення №1, площею 7,5 кв.м., кухню-приміщення №7, площею 7, кв.м., вбиральню-приміщення №9, площею 0,9 кв.м., ванну кімнату -приміщення №8, площею 2,0 кв.м. , загальною площею = 35,5 кв.м.,

- ОСОБА_4 , на належну йому 1/9 частку спірної квартири виділити у користування житлову кімнату № 5 , площею 14,4 кв.м, та балкон, площею 3,0 кв.м, вихід на який здійснюється з кімнати №5, в спільне користуванні виділити коридор-приміщення №1, площею 7,5 кв.м., кухню-приміщення №7, площею 7,7 кв.м., вбиральню-приміщення №9, площею 0,9 кв.м., ванну кімнату - приміщення №8, площею 2,0 кв.м., загальною площею = 35,5 кв.м.,

- ОСОБА_2 залишити кімнату №6, площею 12,6 кв.м., кімнату №3, площею 10,0 кв.м., житлову кімнату №4, площею 20,6 кв.м., вбудовану' шафу, приміщення №2, площею 2,8 кв.м., вхід до якої знаходиться у кімнаті №3, балкон площею 3,0 кв.м., в спільне користуванні виділити коридор-приміщення №1, площею 7,5 кв.м., кухню-приміщення №7, площею 7,7 кв.м., вбиральню-приміщення №9, площею 0,9 кв.м., ванну кімнату' -приміщення №8, площею 2,0 кв.м. , загальною площею =67,1 кв

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд при визначені порядку користування виділив позивачам у загальному розмірі більше ніж їх частка у цій квартирі. Також суд не взяв до уваги те, що крім нього в квартирі мешкає його дочка з чоловіком та малолітньою особою.

У відзиві на апеляційну скаргу представником опікунської ради Адміністрація Київського району Харківської міської ради Казанжиєва Н.В. просить залишити скаргу без задоволення, а рішення - без змін. Вказує, що рішення суду є правосудним, обґрунтованим і таким, що врегульовує правовідносини усіх учасників спору, в ньому з`ясовані і враховані усі обставини справи, вивчені усі письмові докази та надана правильна оцінка правовідносинам сторін по справі.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що запропонований позивачкою варіант користування квартирою відповідає в першу чергу інтересам особи яка є недієздатною, інтереси якої суд вважає пріоритетними, також запропонований варіант в повній мірі відповідає часткам власників з урахуванням незначного відступлення від розміру часток.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що чотирьохкімнатна ізольована квартира, розташована на четвертому поверсі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової приватної власності: ОСОБА_1 2/9 частини квартири, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 грудня 2010 року приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В., зареєстровано у реєстрі за №6731; право власності належним чином зареєстроване КП «ХМБТІ» 19.01.2011 за № В-51515 в книзі 1; ОСОБА_4 1/9 частина квартири, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28 грудня 2010 року приватним нотаріусом ХМНО Карафетовою К.В., зареєстровано у реєстрі за №6733; право власності належним чином зареєстроване КП «ХМБТІ» 19.01.2011 за № В-51515 в книзі 1; ОСОБА_2 1/3 частина квартири, на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.10.1999, виданого ОПЖФ ЗАТ «Буддеталь-сервіс» та 1/3 частина квартири, на підставі Договору дарування, посвідченого 06.03.2013 приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О., р.№482.

Згідно технічному паспорту, виготовленому КП «ХМБТІ» станом на 29.09.2010, зазначена квартира, в цілому складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 57,6 кв.м, а саме: кімната №3, площею 10,0 кв.м,, кімната №4, площею 20,6 кв.м, кімната №5, площею 14,4 кв.м, кімната №6, площею 12,6 кв.м. Кімнати №5 та №6 мають окремі виходи до коридору №1, площею 7,5 кв.м, кімнати № 3 та №4 є суміжними, окремий вихід до коридору має тільки кімната №4. Квартира має кухню приміщення №7, площею 7,7 кв.м, вбиральню приміщення №9, площею 0,9 кв.м, ванну кімнату приміщення №6, площею 2,0 кв.м, вбудовану шафу приміщення №2, площею 2,8 кв.м, вхід до якої знаходиться у кімнаті №3.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 30.12.2004 ОСОБА_4 , 1987 року народження, інвалід 1 групи, визнаний недієздатним. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.08.2010 опікуном ОСОБА_4 призначена його сестра ОСОБА_1 .

Вище зазначені частки спірної квартири отримані позивачами в порядку спадкування після смерті матері. Порядок користування квартирою між співвласниками не визначався ані в добровільному, ані в судовому порядку. Позивачі не мають доступу до квартири, яку у цілому займає відповідач ОСОБА_2 . В порядку захисту свого права власників позивачі звернулись до суду із позовом про встановлення порядку користування квартирою.

Відповідно до статті 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами першою, другою статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна, що є підставою для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, які відповідають часткам у праві спільної часткової власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі.

При встановленні порядку користування майном кожному зі співвласників передається в користування конкретна його частина з урахуванням його частки в праві спільної власності. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 761/36267/16-ц, провадження № 61-8050св19.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не взято до уваги те, що в квартирі мешкає донька відповідача з чоловіком та дитиною судова колегія не приймає оскільки вони мають право лише на користування тією частковою яка належать відповідачу на праві власності. До того ж, відповідачем не надано доказів того, що особи дійсно користуються житловим приміщенням у спірній квартирі з передбачених законом підстав.

Доводи про відступлення від рівності часток судова колегія відхиляє, оскільки законом передбачено відступлення від рівності часток при визначенні порядку користування житловим приміщення, тому суд з урахуванням особливих потреб недієздатної особи та її опікуна погодив найбільш сприятливий порядок користування квартирою.

Щодо зміни розміру часток співвласників квартири судова колегія зазначає, що при встановленні порядку користування цією квартирою судом першої інстанції не були перерозподілені частки у праві власності.

Посилання представника відповідача на те, що визначений судом порядок користування квартирою визначений без врахування нежитлових приміщень не можна взяти до уваги, оскільки представник ОСОБА_2 посилався при цьому на правила які підлягають застосуванню при поділі або виділі часток із майна, що є у спільній частковій власності.

У такому випадку можливий перерозподіл ідеальних часток відповідно до майна виділеного кожному із співвласників у натурі. Встановивши порядок користування майном співвласники таких наслідків не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 березня 2021 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду на підставі ст.389 Цивільного Процесуального Кодексу України.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

повний текст постанови

складено 18 листопада 2021 року