Справа № 263/4319/21
Провадження № 2/263/1586/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Ясир А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 23.04.2004 року по 11.07.2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , та Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області рішенням від 11.07.2011 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.06.2011 року у справі №2-3359/11 з позивача було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

28.12.2013 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.06.2016 року у справі 263/6508/16-ц вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі ј всії видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Позивач стверджує, що окрім неповнолітніх дітей, на утримання яких він сплачує аліменти, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки.

Також, позивач зазначає, що він намагався своєчасно сплачувати аліменти на користь відповідачів, працювавши у ПрАТ «МК «Азовсталь», що підтверджується довідками від 17.09.2020 року №02.03./3772,02.03.3771 та довідками від 31.07.2020 року №02.03.2934, №02.03/2932 про розмір стягнутих аліментів із заробітної плати позивача на користь відповідачів.

У зв`язку із втратою постійної роботи, зміною матеріального стану, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь відповідачів, на утримання неповнолітніх дітей, з частини усіх видів його доходів на 1/6 частину усіх видів його доходів.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволені позову наполягав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд српави за її відсутність, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, заяв про згоду на зменшення розміру аліментів на її користь суду не надала.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує. Також надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона не згодна з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, оскільки позивач має приховані доходи та у позові зазначає неправдиву інформацію. Також зазначає, що позивач звільнився з ПрАТ «МК «Азовсталь» 31 липня 2020 року, а 03 серпня 2020 року перетнув кордон, про що їй відомо з відділу виконавчої служби, куди вона змушена була звернутись, оскільки позивач ігнорував її телефонні дзвінки. Дитина навчаєтсья у випускному класі та потребує додаткових витрат, додатково навчається, має намір здобути професію. Також відповідач зазначає, що у позивача є батько та ще один рідний брат, до матеріалів справи не додано жодних документів, які підтверджують те, що батьки позивача знаходяться на його утриманні, а також, що матеріальне становище позивача погіршилось. Оскільки позивачем не доведено погіршення його майнового стану, або стану здоров`я, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши надані суду докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки втратив постійний заробіток, та він не в змозі виплачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей в сумі ј частини всіх видів його доходу (заробітків) для утримання кожної дитини.

Судом встановлено, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.06.2011 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.07.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28.12.2013 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.06.2016 року.

Зазначені обставини визнані усіма учасниками справи.

Відповідно до наданих суду доказів, судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_6 перебувають у шлюбі на час розгляду справи, зареєстровані та проживають за однією адресою АДРЕСА_1 . Відповідно виданих довідок ПАТ "МК "Азовсталь" на користь відповідача ОСОБА_2 позивачем сплачено аліменти у період з квітня по липень 2020 року - сумі 12507,01 грн., на користь відповідача ОСОБА_3 у розмірі 22044,57 грн. у період 2017 року, у період з січня 2019 року по березень 2020 року 44783,83 грн.,

Відповідно до довідки, наданої Центральним ВДВС у м.Маріуполі Східного межрігіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за період з січня 2019 року по березень 2021 року заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_3 становить 92864,25 грн. Згідно листа ДВС від 10.06.2021 року після перерахунку заборгованості, заборгованість станом на 29.03.2021 року складала 17000,25 грн., 08.04.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про сплату аліментів у розмірі 19086 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.06.2021 року на підставі постанови державного виконавця від 28.04.2014 року накладено арешт майна боржника ОСОБА_1 .

Погашення зазначеної заборгованості позивачем перед відповідачем ОСОБА_3 по аліментах підтверджує матеріальну спроможність позивача сплачувати аліменти на утримання неповноліньої дитини від першого шлюбу.

Позивачем суду надано копію посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , який є учасником ліківдації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році. При цьому суду не надано відомостей щодо родиних відносин із вказаною ососбою та будь-яких доказів, що вказана особа перебуває на утриманні позивача.

З наданих суду доказів відсутні відомості щодо втрати роботи, на які посилається позивач, а саме накази про звільнення з роботи не за власним бажанням позивача, ліквідацією підприємства, тощо. Позивачем не надано відомостей про отримані доходи за перід з березня 2020 року та на час звернення до суду. Також позивачем не спростовано посилання відповідача ОСОБА_3 про працевлаштування та отримання доходів за межами України.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст.181 СК України).

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 461/4936/16 від 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідачем ОСОБА_3 було надано суду клопотання про витребування інформації щодо перетину кордону позивачем ОСОБА_1 , судом відмовлено у задоволенні данного клопотання, оскільки сам по собі можливий перетин кордону позивачем не підтверджує відомості щодо працевлаштування за кордоном або отримання доходів.

28 травня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 715/2073/20 висловив свою правову позицію, що окремо факт народження ще однієї дитини у платника аліментів не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 565/2071/19 встановив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Наявність змін у сімейному стані позивача, а саме народження ще однієї дитини у другому шлюбі, не свідчить про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у розмірі, визначеному судовим рішенням.

Крім того суд вважає, що зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на його дитину, неодмінно потягне за собою погіршення матеріального стану дитини, що, з огляду на вищевказані судом норми права, є неприпустимим.

Слід зазначити, що відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти, у присудженому розмірі, які регулярно, без затримок сплачуються позивачем, дають змогу порівняно повноцінно забезпечувати та утримувати дитину, створити належні умови для її зростання та розвитку, а задоволення позову значно погіршить матеріальний стан дитини позивача, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, стягнутих з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину та батьків, які є пенсіонерами, без підтвердження погіршення його матеріального становища достатніми та допустимими доказами, не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої дитини та суперечитиме її інтересам, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд також приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру алиментів на користь відповідача ОСОБА_2 , оскільки позивач, відповідач ОСОБА_2 та їх дитина 2016 року народження проживають разом однією сім`єю. Відповідачем ОСОБА_2 суду не надано заяви про визнання позовних вимог та про згоду на зменшення розміру аліментів, які вона отримує на утримання малолітньої дитини. Позивачем не надано доказів, що у нього із його дружиною припинено сімейні стосунки, відсутній сумісний кошторис та кошти, які отримує їх сім`я поділені. Розмір присуждених аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини впливає також на права дитини, що суд враховує при прийняті рішення. Крім того суд враховує, що стягнення аліментів з позивача на користь відповідачів не перевищує 50 відсотків його доходів.

За таких обставни суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст.3, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141, 150, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 223, 247, 263, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.І.Федоренко