Ухвала

08 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 697/2142/20

провадження № 61-17715ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука Вадима Михайловича на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість (тіло кредиту) за кредитним договором від 29 лютого 2008 року № 354411/5791/0059-8 в розмірі 19 889,65 доларів США.

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість (тіло кредиту) за кредитним договором від 29 лютого 2008 року № 354411/5791/0059-8 в розмірі 19 889,65 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року - без змін.

29 жовтня 2021 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Мосійчук В. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мосійчук В. М. заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, посилаючись на те, що він отримав копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду 29 вересня 2021 року, що підтверджується оригіналом конверта Черкаського апеляційного суду за ідентифікатором поштового відділення 507.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, а також наданий адвокатом Мосійчуком В. М. конверт Черкаського апеляційного суду, за ідентифікатором поштового відділення 507, свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення. Тому клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука В. М. необхідно задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мосійчук В. М. також заявив клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті, є значним, а ОСОБА_1 витратила свої останні заощадження на сплату судового збору в розмірі 12 397 грн за подання апеляційної скарги в цій справі. Крім того, 10 вересня 2018 року ОСОБА_1 виїхала за межі України та перебуває в Болівії, при цьому вона ніде не працює і не отримує доходів.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 червня 2021 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху, встановлено, що при пред`явленні позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 8 401,39 грн (19 889,65 х 28,16 х 1,5 %).

Таким чином, розмір судового збору на подання касаційної скарги становить 16 802,78 грн (8 401,39 х 200 %).

Наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом Мосійчуком В. М. обставини не можуть бути підставою для відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору, оскільки він не надав доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 , а її майновий стан на день звернення з касаційною скаргою перешкодив їй сплатити судовий збір у встановлених законодавством порядку і розмірі.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

При цьому за вищенаведеною практикою ЄСПЛ, вирішуючи питання про звільнення особи від сплати судового збору, суду необхідно встановити як наявність в особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), так і рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність в ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором в повному обсязі) в цій справі дотримано.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 16 802,78 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: ГУК у м. Києві/Печерс. р?н/22030102, код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука В. М. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука Вадима Михайловича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука Вадима Михайловича про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мосійчука Вадима Михайловича на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук