Справа № 347/2248/20
Провадження № 2/347/141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

з участю секретаря Терлюжак Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної ради ОТГ, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

01.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Кутської селищної ради ОТГ, про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка - ОСОБА_2 , після чого відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі - на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці: сестра - ОСОБА_3 та рідний брат - ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь племінниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факт засвідчений в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №152/02.31 від 08.10.2020 року. Спадщину ОСОБА_1 прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріуса у встановлений законом строк, але відсутні правовстановлюючі документи на майно спадкодавця, позбавляють позивача можливості оформити спадщину за законом в Косівському районному нотаріальному окрузі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Кутської селищної ради до суду не прибув, звернувся до суду із заявами, в яких просить розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України.

За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2020 року, де вказано, що батьком позивача є ОСОБА_4 - рідний брат спадкодавця (а.с.6); ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 05.03.2018 року (а.с.8); згідно довідки Тюдівської сільської ради ОТГ №126/2.2-18 від 21 травня 2018 року зазначено, що ОСОБА_4 була зареєстрована і проживала з 1953 року по день смерті в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17); рішенням Тюдівської сільської ради №9 від 09.08.2018 року підтверджено факт належності ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Тюдівської ради 04.11.1974 року за реєстраційним номером 17, зареєстрованого в погосподарській книзі під №505 та присвоєно цьому будинку інший номер - 632а; копією свідоцтва про шлюб від 23.06.2017 року серії НОМЕР_3 підтверджується дошлюбне прізвище позивача - « ОСОБА_1 » (а.с.7); постановою від 08.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на спірний житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.12).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути

фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

А відповідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Отже, позивач є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_4 .

Частиною 3 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач подала відповідну заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .

Згідно ч.2 ст.1274 ЦК України: спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем.

Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_4 за свого життя не здійснила реєстрацію свого права власності на спірний будинок, після її смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1262, 1269, 1274 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на спадкове нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті рідної тітки - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Косів Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Драч