н/п 2-н/490/1603/2021 Справа № 490/8533/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 листопада 2021 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши заяву ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,-

встановив:

В жовтні 2021 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиті послуги з теплопостачання.

В порядку досудової підготовки 17.11.2021 року судом зроблено витяг з реєстру територіальної громади м.Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м.Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні, боржник ОСОБА_1 за вищевказаною адресою не значиться.

Згідно ч.9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Тягар утримання майна згідно статті 322 ЦК України покладається на власника. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, боржник є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, а також те, що боржник є власником лише частки спірного будинку, і частки спірного будинку не виділено, а також те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а вирішує питання про видачу судового наказу на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першоїстатті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 165 ЦПК України,суд,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Суддя О.А. Гуденко