Постанова

Іменем України

10 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 534/365/21

провадження № 61-11185св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович,

особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» і ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року у складі судді Куц Т. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року у складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Карпушина Г. Л., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, посилаючись на те, що 08 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Цього ж дня між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») було укладено кредитний договір № 4/PVN3-08-07, за умовами якого він отримав кредит в сумі 23 000 доларів США строком до 07 серпня 2027 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 08 серпня 2007 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір іпотеки № 4/PVNZ3-08-07, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Куц С. М. та зареєстрований в реєстрі за № 6820/5445688, предметом якого є вищевказана квартира. В березні 2021 року йому стало відомо про те, що на підставі договору відступлення права вимоги від 10 жовтня 2019 року № 3407 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс») є новим іпотекодержателем за договором іпотеки від 08 серпня 2007 року № 4/PVNZ3-08-07. 29 липня 2020 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як новий іпотекодержатель звернуло стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а 02 серпня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А. М. проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Вказані реєстраційні дії приватного нотаріуса є протиправними, оскільки на нього розповсюджується мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і звернення стягнення на предмет іпотеки було проведено ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» з порушенням порядку, встановленого статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Тому він має намір звернутися до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Даценко А. М. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Необхідність вжиття заходів забезпечення позову пов`язана з тим, що ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як власник квартири може відчужити її на користь третіх осіб, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив: заборонити органам державної реєстрації прав вчиняти дії пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено органам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102.

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що заявник оспорює право ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як нового іпотекодержателя за договором іпотеки від 08 серпня 2007 року № 4/PVNZ3-08-07, яке відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснило державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Тому, враховуючи адекватність та співмірність позовних вимог запропонованим заходам забезпечення позову, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У березні 2021 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_2 подали апеляційні скарги на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 . Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» залишено без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , так як обраний ним вид забезпечення позову відповідає вимогам статей 149, 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), є співмірним з предметом спору та з тими наслідками, що можуть настати для заявника у разі незабезпечення позову, та наслідками для володільця об`єкта нерухомого майна, який не обмежений у своїх правомочностях щодо спірної квартири. Доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» не спростовують цих висновків, а обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову підтверджується фактом відчуження ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» спірного майна за договором купівлі-продажу квартири від 04 березня 2021 року. Ухвалою місцевого суду не вирішувалося питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_2 , а заборона органам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102, не є арештом цього майна, як помилково вважає ОСОБА_2 , та не обмежує прав володільця такого майна. Тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг.

30 червня 2021 року ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» і ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини другої, абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України заявники зазначили, що суди не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2018 року у справі № 916/10/18, від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/23242/17 (провадження № 61-2065св19), постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 (провадження № 61-9349св19), від 21 квітня 2021 року у справі №372/333/20 (провадження № 61-19492св20). Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суди не звернули уваги на те, що предметом спору в цій справі є визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Даценко А. М. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а не захист прав ОСОБА_1 щодо цього об`єкта нерухомого майна, не пересвідчилися, чи виник між сторонами спір та чи існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не врахували те, що заявник не надав відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, та не встановили, чи належить майно, щодо якого вживаються заходи забезпечення позову, саме ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Також суди не дали оцінку доводам ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог, збалансованості інтересів сторін та інших осіб, права яких були порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову. Крім того, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не перевірив наявності обставин для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, а саме, чи має ОСОБА_1 зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України або майно, що знаходиться на території України.

Крім вищенаведеного, в касаційній скарзі ОСОБА_2 також зазначив, що ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року вжито заходи забезпечення позову щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 березня 2021 року, укладеного між ним та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Внаслідок вжиття заходів забезпечення позову він позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном. Тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про закриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року і витребувано матеріали справи з Комсомольського міського суду Полтавської області.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року.

09 серпня 2021 року справа № 534/365/21 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 08 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір № 4/PVN3-08-07, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 23 000 доларів США строком до 07 серпня 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 08 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір іпотеки № 4/PVNZ3-08-07, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Куц С. М. та зареєстрований в реєстрі за № 6820/5445688, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

В подальшому на підставі договору відступлення права вимоги від 10 жовтня 2019 року № 3407 ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс»набуло право вимоги за вищевказаним договором іпотеки.

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 березня 2021 року № 246701458 власником квартири АДРЕСА_1 зазначено ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс». Підставою для державної реєстрації права власності вказано: договір про відступлення права вимоги від 10 жовтня 2019 року № 3407; вимога ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про усунення порушення зобов`язання від 19 березня 2020 року № 19/03-20-6; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19 березня 2020 року № 756; довідка іпотекодержателя ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» від 29 липня 2020 року. Відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено на підставі рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко А. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 02 серпня 2020 року, індексний номер: 53416446.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що реєстраційні дії приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Даценко А. М. є протиправними, оскільки на нього розповсюджується мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і звернення стягнення на предмет іпотеки було проведено з порушенням порядку, встановленого статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Тому він має намір звернутися до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Даценко А. М. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Необхідність вжиття заходів забезпечення позову пов`язана з тим, що ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як власник квартири може відчужити її на користь третіх осіб, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 березня 2021 року, ОСОБА_2 посилався на те, що він не брав участі у справі, однак ухвалене судове рішення стосується його прав та інтересів, оскільки він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявник оспорює право ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як нового іпотекодержателя за договором іпотеки від 08 серпня 2007 року № 4/PVNZ3-08-07, за яким проведено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Тому суди вважали, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Закриваючи апеляційне провадження в цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не вирішував питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_2 , а заборона органу реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти певні дії не є арештом майна, як помилково вважає ОСОБА_2 , та не обмежує права володільця такого майна.

Наведені висновки суду апеляційної інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, на яку послалися заявники в касаційних скаргах.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/23242/17 (провадження № 61-2065св19), на яку послалися заявники в касаційних скаргах, зроблено правовий висновок про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В постанові Верховного Судуу складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2018 року у справі № 916/10/18, на яку послалися заявники в касаційних скаргах, зазначено, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 (провадження № 61-9349св19), на яку послалися заявники в касаційних скаргах, зроблено правовий висновок про те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі №372/333/20 (провадження № 61-19492св20), на яку послалися заявники в касаційних скаргах, зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 березня 2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л. В. та 04 березня 2021 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, набувши у власність вищевказану квартиру, ОСОБА_2 має право розпоряджатися нею.

Однак апеляційний суд не врахував вищенаведеного та не спростував належним чином доводів апеляційних скарг про те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову порушують права та законні інтереси осіб, що не є учасниками судового процесу в цій справі.

За таких обставин доводи заявників про те, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2018 року у справі № 916/10/18, від 15 січня 2019 року у справі № 915/870/18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/23242/17 (провадження № 61-2065св19), постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17 (провадження № 61-9349св19), від 21 квітня 2021 року у справі №372/333/20 (провадження № 61-19492св20), є обґрунтованими.

Відповідно до статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не обґрунтував належним чином своїх висновків та не спростував доводів заявників по суті заявлених ними вимог, не встановив повністю фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення заяви про забезпечення позову, не перевірив доводів апеляційних скарг та не дослідив наданих сторонами доказів, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про закриття апеляційного провадження в цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , залишення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» без задоволення, а ухвали місцевого суду - без змін.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції в достатній мірі не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

В силу положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи касаційним судом Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення в цій справі, оскільки для його ухвалення необхідно встановити обставини, що не були встановлені в судових рішеннях судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки апеляційним судом порушено вищенаведені норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін і ухвалити законне та справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» і ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2021 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук