Справа № 279/930/21 У Х В А Л А
"17" листопада 2021 р. м.Коростень Житомирська область
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Подвисоцькою Т.В. за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі цивільній справі № 279/930/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей,
В С Т А Н О В И В :
23.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2021 та до досягнення кожною дитиною повноліття.
В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 31.05.2021 року шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано, рішенням суду не визначалось місце проживання дітей. Вони з ОСОБА_2 дійшли спільної згоди, що донька, ОСОБА_5 буде проживати з матір`ю, а син ОСОБА_6 з ним. ОСОБА_2 після розлучення створила іншу сім`ю і разом з донькою проживають окремо. Оскільки, ОСОБА_2 не має права отримувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 просить визнати судовий наказ від 30.03.3021 року таким, що не підлягає виконанню.
Стаття 160 ЦПК України вказує, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.
Представник заявника, ОСОБА_7 в заяві до суду клопотав про розгляд заяви за його відсутності, вимоги викладені в заяві підтримав та просив їх задоволнити.
Стягувач до суду не з`явилась, в заяві до суду клопотала про розгляд заяви за її відсутності, в задоволенні заяви просила відмовити.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судом встановлено, що 30.05.2021 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області видано судовий наказ та стягнуто з ОСОБА_1
аліментів на дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та
доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 (однієї третої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2021 та до досягнення кожною дитиною повноліття та судовий збір в сумі 227,00 гривень.
Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що неповнолітній син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на його утриманні та проживає разом із ним, внаслідок чого його обов`язок по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 відсутній.
Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
В підтвердження своїх вимог заявник посилається на Акти обстеження умов проживання від 17.06.2021 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей Корсотеснької міської ради.
З вищевказаного акта вбачається, що комісія у складі заступника начальника - завідувача сектору з профілактики злочинності, запобігання бездоглядності дітей ОСОБА_8 та головного спеціаліста сектору з профілактики злочинності, запобігання бездоглядності дітей ОСОБА_9 провела обстеження будинку АДРЕСА_1 Житомирської обалсті на факт проживання в ньому
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обстежень комісією було
встанволено, що з батьком ОСОБА_1 проживає син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та знаходиться на його вихованні, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає окремо з матір"ю.
Охорона дитинства в Україні має стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.
Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (ст.179 СК України).
Законодавцем передбачена можливість здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів (ст.186 СК України).
Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, твердження боржника, що син проживає разом з ним і даний факт слугує підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню не може бути взято до уваги судом, оскільки піклування про сина, матеріальна допомога дитині є обов`язком батька.
Обов`язок заявника, як батька неповнолітніх дітей, по утриманню останніх не виключається, в тому числі шляхом сплати аліментів.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 звернула до примусового виконання виконавчий документ, і що на даний час з заявника стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
Наведені заявником обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу, виданого 30.03.2021 у цивільній справі №279/930/21 таким, що не підлягає виконанню на підставі вищевказаної норми Закону, а можуть бути предметом розгляду в іншому правовому полі.
Приписами ст.170 ЦПК України не передбачено порядку скасування та оскарження судового наказу за вимогою про стягнення аліментів, а у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, та судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу, тому суд роз`яснює право заявника на звернення із позовом про зменшення розміру аліментів або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Керуючись ст. 160, 173, 432, 435 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалу невідкладно надіслати заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.
Суддя Коростенського
міськрайонного суду Л.А.Недашківська
копія згідно з оригіналом