Справа № 2-538/11
4-с/214/34/21
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2021 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу

заявника ОСОБА_1 ,

подану її представником адвокатом Мотузом Олександром Володимировичем,

заінтересована особа: державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боровик Святослав Володимирович,

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В., звернувся до суду 20.10.2021 зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новікової О.О. щодо нескасування арешту всього майна ОСОБА_1 та зобов`язати скасувати арешт всього майна ОСОБА_1 , який був накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-538, виданого 16.07.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» суми заборгованості.

В обґрунтування скарги представник зазначив, що на виконанні у Саксаганському відділі ДВС перебував виконавчий лист № 2-538, виданий 16.07.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» суми заборгованості. Постановою державного виконавця Боровика С.В. 19.02.2020 виконавче провадження закінчено за п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з припиненням юридичної особи. Представник ОСОБА_1 27.09.2021 звернувся до начальника Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новікової О.Ю. із заявою, в якій просив зняти з усього майна ОСОБА_1 арешт, накладений при здійсненні виконавчого провадження, яка листом від 30.09.2021 №13-34/55918 відмовила у знятті арешту, вказуючи про необхідність сплати суми боргу 36 564,05 грн, виконавчого збору у розмірі 3 654,40 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн, в зв`язку із чим заявниця вимушена була звернутися до суду із скаргою для захисту своїх прав.

Не погоджуючись із скаргою, начальником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новіковою О.О. до суду 09.11.2021 подано відзив на скаргу, в якому вона зазначає, що скаржником хибно визначено особу, яка допустила бездіяльність щодо відмови у скасуванні арешту з майна боржника ОСОБА_2 , оскільки, відповідно до своїх посадових обов`язків начальник відділу ДВС не має права самостійно приймати рішення про скасування арешту з майна боржника. Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», це право має виключно державний виконавець, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження. Лише у випадку виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постанови начальника відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На примусовому виконанні у Саксаганському відділі ДВС з 14.09.2015 по 25.02.2016 перебував виконавчий лист №2-538/11, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором. У даному виконавчому провадженні №48730197, відкритому за вказаним виконавчим листом, 24.09.2015 накладено арешт на майно боржника, а 25.02.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, у зв`язку з чим арешт з майна боржника не скасовується. Вказана постанова державного виконавця сторонами виконавчого провадження в установлений законом строк не оскаржена. Повторно виконавчий лист №2-538/11 надійшов на виконання до Саксаганського відділу ДВС 04.10.2016 - виконавче провадження №52464194. Державним виконавцем Боровиком С.В. 19.02.2020 прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, у виконавчому провадженні №52464194 арешт на майно боржника не накладався. Відповідно до вимог п. 15 розділу VIII Наказу Міністерства юстиції №512/5 від 02.04.2012, арешт з майна боржника за завершеним виконавчим провадженням №48730197 може бути скасовано виключно після надходження на рахунок органу ДВС суми коштів, стягнутих з боржника.

18.11.2021 представником заявниці подано до суду змінену скаргу про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боровика С.В. щодо нескасування арешту майна ОСОБА_2 та просить зобов`язати державного виконавця скасувати арешт всього майна ОСОБА_2 , накладений у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-538/11, виданого 16.07.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум»» суми заборгованості.

Правом участі в судовому засіданні учасники процесу не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника заявниці ОСОБА_4 та державного виконавця Боровика С.В. надійшли заяви про розгляд скарги за їх відсутністю.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши вимоги скарги та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2011 по справі №2-538/11 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0136/08/05-КЕе від 18.04.2008 в сумі 36 564,05 грн, судові витрати зі сплати державного мита у розмірі 365,64 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. Рішення набрало законної сили 05.02.2013.

Ухвалою суду від 25.06.2015 задоволено заяву представника ПАТ «Банк Форум», видано дублікати виконавчих листів по справі №2-538/11 та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів по справі № 2-538/11 до виконання. Дублікати виконавчих листів отримані представником ПАТ «Банк Форум» 16.07.2015.

На підтвердження своїх заперечень, викладених у відзиві, державним виконавцем Боровиком С.В. суду надано інформацію ВП-спецрозділ, з якого вбачається, що за виконавчим листом №2-538/11, виданим 16.07.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості у розмірі 36 564,05 грн, постановою державного виконавця Рубцовою Н.О. від 17.09.2015 відкрито виконавче провадження №48730197, 23.09.2015 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, 24.09.2015 постанову про звернення стягнення на майно боржника; 25.02.2016 постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 05.11.2021 наявний арешт нерухомого майна ОСОБА_1 . Підстава постанова №48730197 від 24.09.2015 державного виконавця Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Рубцової Н.О.

Далі виконавчий лист 2-538/11 від 16.07.2015 повторно пред`явлено до Саксаганського відділу ДВС та відкрито виконавче провадження №52464194, яке постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС Боровика С.В. від 19.02.2020 закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з припиненням діяльності стягувача ПАТ «Банк Форум».

27.09.2021 представник заявниці звернувся до начальника Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новікової О.О. із заявою, в якій зазначив, що виконавче провадження №52464194 закінчене, проте накладений на майно боржника арешт не знято. Посилаючись на ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», представник просив зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , що був накладений при здійсненні виконавчого провадження №52464194.

Заступником начальника Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь від 30.09.20221 №13-34/55918, де зазначено, що виконавчий лист №2-538/11 від 16.07.2015 знаходився на примусовому виконанні у період з 14.09.2015 по 25.02.2016 (ВП №48730197), постановою державного виконавця від 24.09.2015, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», на все нерухоме майно боржника накладено арешт. Виконавче провадження №48730197 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У лютому 2020 року, у зв`язку із закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень у архіві, відповідно до п.п. 1, 2 Розділу ХІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» виконавче провадження №48730197 знищено. Для скасування арешту з майна боржника за завершеним виконавчим провадженням відповідно до вимог ч. 15 розділу VIII Наказу Міністерства Юстиції від 512/5 від 02.04.20212 на депозитний рахунок відділу необхідно сплатити суму боргу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Також зазначила, що у виконавчому провадженні ВП №52464194 арешт на майно боржника не накладався.

Щодо строків на оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця, суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Проте при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду, аналізуючи застосування норм процесуального права за схожих обставин справи, у постанові від 25.03.2020 у справі №175/3995/17-ц сформулював такий правовий висновок: «Триваюче правопорушення розуміється, як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконання обов`язку відповідним суб`єктом. Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається».

Отже, при оскарженні бездіяльності державного виконавця, десятиденний процесуальний строк на подання відповідної скарги не підлягає застосуванню, оскільки початок перебігу цього строку автоматично відкладається кожного дня такої бездіяльності як триваючого правопорушення.

Аналогічні правові висновки міститься в постановах Верховного Суду: від 23.10.2019 у справі №127/2-2177/2005, від 02.10.2019 у справі №336/6501/18, від 25.03.2020 у справі №175/3995/17-ц. Окрім того, аналогічні за змістом правові висновки щодо незастосування спливу строків до триваючих правопорушень загалом, містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 11.12.2018 року у справі №810/1224/17, від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, та інших подібних.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону, засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює перелік рішень, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, до яких законодавець відніс, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови від 25.02.2016 у виконавчому провадженні №48730197, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За приписами ч. 5 ст. 47 наведеного Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови від 25.02.2016 у виконавчому провадженні №48730197, виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч. 1 цієї статті випадках. При цьому, даною нормою не передбачено такого випадку закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим. До того ж, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови від 19.02.2020 у виконавчому провадженні №52464197, визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Як зазначено в п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За нормами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали скарги, перевіривши дії державного виконавця відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вважає що вимога скарги щодо визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Боровика С.В. не підлягає задоволенню. Встановлено, що державний виконавець Боровик С.В. діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень коли 19.02.2020 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-538/21 від 16.07.2015 на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Сторони не оспорювали, що на виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2011 по справі №2-538/11 ОСОБА_1 не сплатила заборгованість за кредитним договором, а також наявність примусового стягнення та забезпечення виконання зобов`язань у вигляді накладення арешту на майно боржника за виконавчим листом №2-538/21 від 16.07.2015.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги скарги щодо зобов`язання скасувати арешт всього майна боржника, оскільки рішення, під час виконання якого було накладено арешт на майно, досі не виконане.

З огляду на вищевикладене суд не знайшов правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мотузом О.В., а отже приходить до висновку про залишення скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-80, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мотузом Олександром Володимировичем, заінтересована особа: державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боровик Святослав Володимирович про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Хомініч С.В.