справа № 753/7129/20
головуючий у суді І інстанції Мицик Ю.С.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі по тексту - ГУ ПФ України в м. Києві) звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позов обґрунтований тим, що на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідачу призначено пенсію та надбавку до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатних членів сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами перевірки пенсійної справи відповідача встановлено, що станом на 01 квітня 2013 року утриманці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 досягли 18 років, тобто припинилися підстави для виплати надбавки для пенсії відповідачу. Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства визначено правильний розмір пенсії та розраховану суму надміру виплачених коштів.

З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено ОСОБА_1 лист від 18 вересня 2018 року № 78693/04 із пропозицією сплатити у добровільному порядку безпідставно набуті бюджетні кошти у розмірі 17 052 грн 52 коп., однак відповідачем указані грошові кошти позивачу не повернуті.

Враховуючи викладене, ГУ ПФ України в м. Києві просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 17 052 грн 52 коп. та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову ГУ ПФ України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Указане рішення мотивоване тим, що виплата відповідачу пенсії понад розмір, визначений законом, сталася внаслідок помилки з боку органу Пенсійного фонду, тому відповідно до частини 1 статті 1215 ЦК України така переплата поверненню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Оскільки Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» регулюються лише питання повернення коштів у разі встановленого факту зловживання з боку пенсіонера або у разі подання роботодавцем недостовірних відомостей про заробіток, стаж пенсіонера, та не врегульоване питання повернення пенсійних виплат, одержаних без достатніх правових підстав, чи з підстав, які у подальшому відпали, а також одержаних у результаті допущеної помилки з боку органів Пенсійного фонду та недобросовісності з боку набувача пенсійних виплат, то підлягає застосуванню закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). У цьому випадку підлягають застосуванню норми статей 1212-1213 ЦК України, якими встановлений порядок повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

Відповідач, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до протоколів автоматизованої зміни складу колегії суддів від 11 листопада 2021 року визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на обліку в ГУ ПФ України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

01 квітня 2010 року ГУ ПФ України в м. Києві здійснений перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , підставою якого була зміна сімейного стану (збільшення кількості утриманців), та призначено надбавку до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який має на утриманні непрацездатних членів сім`ї (непрацездатну дитину віком до 18 років): дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Згідно з розрахунком ГУ ПФ України в м. Києві на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № N/A2393 за дорученням № Д N/A2393 за період, у який здійснювалася виплата (утримання), а саме: з квітня 2013 року по січень 2016 року у відповідача виникла переплата пенсії у розмірі 18 107 грн 04 коп.

На вказаному розрахунку наявні дописи про те, що указана сума 18 107 грн 04 коп. включає податок на доходи фізичних осіб у розмірі 958 грн 56 коп., воєнний збір у розмірі 95 грн 76 коп та без урахування таких сум переплата становить 17 052 грн 72 коп.

23 березня 2016 року та 18 вересня 2018 року ГУ ПФ України в м. Києві направляло ОСОБА_1 листи з пропозицією повернути переплату за період з 01 квітня 2013 року по 31 січня 2016 року у розмірі 17 052 грн 75 коп.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата зазначених платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Згідно з частиною 3 статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Такі ж висновки міститься у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Крім того, аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі № 554/6495/17-ц, від 31 жовтня 2019 року в справі № 607/657/17, від 20 березня 2019 року в справі № 345/1493/17-ц, а також в постанові від 30 березня 2020 року в справі № 524/1963/17, які правильно враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Факт подання відповідачем ГУ ПФ України в м. Києві завідомо неправдивих даних, які стали б підставою для виплати надбавки до пенсії за період з квітня 2013 року по січень 2016 року, не встановлено, та і сам позивач у позові та апеляційній скарзі посилається на те, що безпідставність виплати указаної надбавки до пенсії за вказаний період встановлена після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до вимог законодавства, тобто причиною була саме невідповідність матеріалів пенсійної справи.

При цьому відсутні підстави для стягнення спірних грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України, на що посилається позивач в апеляційній скарзі, оскільки спеціальним законом врегульовані спірні правовідносини та визначені виключні обставини, за яких з отримувача пенсії судом можуть бути стягнуті пенсійні виплати.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України та пункту 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська