Справа № 132/2305/21
Провадження № 22-ц/801/2377/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Путіліна Євгена Вікторовича

на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року, ухвалене суддею Сєліним Є.В., дата складення повного тексту невідома,

у справі №132/2305/21

за позовом ОСОБА_1

до Калинівської міської ради

про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовами до Калинівської міської ради Вінницької області, які ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2021 об`єднано в одне провадження. Позивач просив визнати укладеними: додаткову угоду до Договору оренди землі № 404 від 02.07.2014 у відповідній редакції; додаткову угоду до Договору оренди землі № 405 від 02.07.2014 у відповідній редакції; додаткову угоду до Договору оренди землі № 406 від 02.07.2014 у відповідній редакції.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.07.2024 між позивачем та Головним управлінням Держземкадастру у Вінницькій області були укладені Договори оренди землі № 404, 405, 406, строком на сім років, за якими були передані земельні ділянки: площею 6,5838 га, кадастровий номер :03:000:0900; площею 31,1289 га, кадастровий номер :03:000:0901; площею 21,4278 га, кадастровий номер :03:000:0902, що розташовані за межами населеного пункту Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

27 травня 2021 року, відповідно до п. 8 вказаних Договорів, ОСОБА_1 звернувся до відповідача Калинівської міської ради Вінницької області із заявами про поновлення договорів оренди землі на новий строк, до яких було додано проекти додаткових угод.

Листом Калинівської міської ради Вінницької області від 07.06.2021 позивача повідомлено про небажання продовжувати договір оренди землі, а рішенням 8-ої сесії 8-го скликання Калинівської міської ради № 1647 від 18.06.2021, ОСОБА_1 відмовлено у продовженні терміну дії договорів оренди, оскільки земельні ділянки зарезервовані для передачі громадянам-учасникам АТО.

Позивач вважає дії відповідача щодо непоновлення договорів оренди такими, що не відповідають вимогам ЗК України та Закону України «Про оренду землі» і порушують його права як орендаря.

Судові рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

18 жовтня 2021 року, представник позивача - адвокат Путілін Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення Калинівського райсуду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі, передавши справу за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2021 року необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд не врахував того факту, що у випадку, коли справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю. Натомість суд першої інстанції залишив позов без задоволення.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Калинівська міська рада просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, посилаючись на незаконність та безпідставність позовних вимог.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження в даній цивільній справі, а ухвалою суду від 03.11.2021 - закінчено підготовчі дії й призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Путілін Є.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Представник відповідача Калинівської міської ради Трохименко М.В. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що 02.07.2014 між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_1 укладено Договори оренди землі № 404, № 405, № 406, за умовами яких Орендодавець надав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення із земель запасу Павлівської сільської ради (за межами населеного пункту), Калинівського району Вінницької області, для ведення фермерського господарства, площею 6,5838 га, кадастровий номер :03:000:0900, площею 31,1289 га, кадастровий номер :03:000:0901, площею 21,4278 га, кадастровий номер :03:000:0902, строком на 7 (сім) років з моменту укладання.

Вказаними договорами визначено, що земельні ділянки передаються в оренду для ведення фермерського господарства.

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 засновано та зареєстровано ФГ «Павлівське», , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позиція апеляційного суду

Залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як фактичним орендарем земельних ділянок є фермерське господарство - юридична особа, а тому спір виник між двома юридичними особами, а відтак належить до юрисдикції господарських судів.

Апеляційний суд погоджується із відповідним висновком суду першої інстанції, однак суд першої інстанції допустив помилку та залишив позов без задоволення, тоді як мав закрити провадження у справі.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам про дотримання норм процесуального права рішення суду першої інстанції не відповідає, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з винесенням апеляційним судом постанови про закриття провадження з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі статуту.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

За правилом статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 320/5724/17 дійшла висновку про те, що за змістом статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства користувачем орендованої земельної ділянки є саме фермерське господарство, а тому й правовідносини щодо права користування такою земельною ділянкою є господарськими.

Реалізація права на поновлення договору оренди в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» входить до змісту правовідносин щодо права користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства.

Оскільки фермерські господарства є суб`єктами господарювання, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, належать до юрисдикції господарських судів (пункти 6.25-6.27 Постанови).

Схожі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах сформульовані також в інших постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року № 606/2032/16-ц, від 16 січня 2019 року в справах № 483/1863/17, № 695/1275/17 та від 13 листопада 2019 року у справі № 628/773/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та помилково залишив позов без задоволення.

Вказівка суду першої інстанції про залишення позову без задоволення не відповідає також частині 5 статті 265 ЦПК України, згідно з якою в резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами частин 1 і 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про те, що не можуть бути задоволені вимоги про передачу справи до господарського суду, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

А отже, таке питання вирішується судом після прийняття постанови про закриття провадження у справі за заявою позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2021 року скасувати.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради про визнання укладеною додаткових угод до договорів оренди землі.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право протягом десяти днів з дня отримання ним копії постанови суду подати до суду заяву про передачу справи за встановленою юрисдикцією - до господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: І.М. Стадник

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська