Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2021 Справа №607/6085/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Комінярської О.М. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що їй належить на праві власності вказаний житловий будинок. У ньому на підставі усної домовленості про тимчасове проживання до переїзду в інше житло, зареєстровані ОСОБА_2 та її двоє синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Крім того у будинку зареєстрований колишній чоловік її онуки ОСОБА_7 - ОСОБА_8 . Проте відповідачі у вказаному будинку не проживають біль року, не несуть витрат на сплату комунальних послуг, будь-які їх речі у будинку відсутні. Факт реєстрації відповідачів у вказаному будинку, порушує правомочність позивача на користування та розпоряджання своєю власністю. В зв`язку з наведеним, існують підстави для визнання відповідачів таким, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 13 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, однак представник звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, відзиву на позов не подали, про поважність причин неможливості прибуття їх в судове засідання суд не повідомили. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , про що свідчить відповідний витяг з реєстру №241493179 від 22 січня 2021 року.

Відповідно до довідки виданої ПП «Східний масив» 22 березня 2021 року та будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 за вказаною адресою проживає без реєстрації ОСОБА_1 , разом з нею проживають і зареєстровані: син ОСОБА_10 1966 року народження, онук ОСОБА_11 1993 року народження, правнучка ОСОБА_12 2000 року народження, онука ОСОБА_13 1989 року народження, квартирант ОСОБА_2 (не проживає), квартирант ОСОБА_3 (не проживає), квартирант ОСОБА_4 (не проживає), колишній зять ОСОБА_5 (не проживає).

14 грудня 2011 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

26 жовтня 2012 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позбавлено ОСОБА_14 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 лютого 2018 року комісією ПП «Східний масив» в складі заступника директора ПП «Східний масив» ОСОБА_15 , майстрів ОСОБА_16 складено акт про те, що в ході обстеження житлового будинку по АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в даному помешканні не проживають. На момент обстеження в спірному будинку відсутні газ, світло (відключені за неоплату), а також відсутні умови для належного проживання, має місце антисанітарія.

01 червня 2018 року комісією в складі заступника директора ПП «Східний масив» Пенкної Н.П., майстрів ОСОБА_17 , В. Дримак складено повторно акт, і на час перевірки також встановлено, що ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_4 в даному помешканні не проживають. На момент обстеження в спірному будинку відсутні газ, світло (відключені за неоплату), а також відсутні умови для належного проживання, має місце антисанітарія.

Актом складеним комісією в складі заступника директора ПП «Східний масив» Пенкної Н.П., майстрів ОСОБА_20 , В. Дримак від 22 березня 2021 року засвідчено, що ОСОБА_5 зареєстрований, проте не проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.71 ч.1, ст.72 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, судом з`ясовано, що відповідачі, будучи зареєстрованими в будинку, власником якого є позивач, не є членами сім`ї позивача, наймачами, або іншими особами, що мають право користування будинком, зареєстровані у вищевказаному будинку та самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не набули.

Однак, не проживаючи за місцем реєстрації, не сплачуючи комунальні платежі та не приймаючи участі у підтриманні будинку в належному стані, втратили право користування цим жилим приміщенням, крім того, відповідачі створюють позивачу перешкоди у розпорядженні майном, так як через реєстрацію відповідачів в будинку позивача, остання обмежена у праві розпоряджатися будинком, оформити субсидію, здійснити продаж будинку тощо, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та усунути позивачу перешкоди у користуванні житлом шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням.

Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Всупереч зазначеному, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 3 500 грн. до позовної заяви не додано доказів про укладання з адвокатом договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції про сплату гонорару, тощо, а тому з огляду на ці обставини, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки вважає недоведеним факт понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати, що становлять 2 270 грн. судового збору по 567 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83, 141, 258-268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_21 судовий збір в розмірі 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн. 00 коп. з кожного.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич