РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/646/21

Провадження № 2/293/552/2021

06 травня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,9058 га, яка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирської області, в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ксаверівка, Черняхівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ксаверівка Черняхівського району Житомирської області помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,9058 га, яка розташована на території Ксаверівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку на ім`я батька був виданий 08.06.2001. Після смерті батька позивач фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Однак, постановою від 19.09.2020 нотаріус Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчук В.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №029378, площею 2,9058 га, в зв`язку з тим, що вказаний Державний акт був виданий після смерті батька, в момент коли його цивільна правоздатність вже припинилася.

В зв`язку з цим, позивач просить суд визнати за ним право власності на вище вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Ухвалою суду від 19.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 10 год. 13.04.2021 року. Вказаною ухвалою зобов`язано позивача надати в підготовче судове засідання докази ідентичності записів по батькові (" ОСОБА_2 ", " ОСОБА_2 ") в офіційних документах, а саме: Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 029378, виданого 08.06.2001 на ім`я ОСОБА_2 та свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 07.08.2020 (а.с.31-32).

В підготовчі судові засідання призначені на 13.04.2021, 20.04.2021 та 06.05.2021 сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.35). 22.04.2021 позивач подав до суду заяву про долучення до матеріалів справи експертного висновку №056/376-n від 14.04.2021 на підтвердження відповідності факту по батькові спадкодавця (а.с. 49-50).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечують (а.с.36).

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2020, виданого Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ксаверівка, Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №4 (а.с.9).

Згідно довідки Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 10.08.2020 за №3-335 ОСОБА_1 у шестимісячний строк після смерті батька - ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, доглядом та ремонтом будинку, обробітку земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Як видно з листа від 21.08.2020 за №97-6-0.36-595/181-20, наданого Відділом Держгеокадастру у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до матеріалів з «Проектно-технічної документації по складанню проекту організації земельних часток (паїв) та виготовленню державних актів на право приватної власності на землю - земельної частки (паю) на території Ксаверівської сільської ради (реформованого КСП «Комунар» села Ксаверівка» ОСОБА_2 включений до списку громадян с.Ксаверівка Черняхівського району, яким передаються земельні частки (паї) в натурі за №258.

За даними Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю по Ксаверівській сільській раді на ОСОБА_2 зареєстрований за № 491 від 08.06.2001 Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №029378 на площу 2,9058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ксаверівської сільської ради. Підпис про отримання державного акту відсутній (а.с.14).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЖТ №000005 за №1 виданий КСП «Комунар» Ксаверівської сільської ради 16.02.1996, тобто до смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2020, виданою державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І. - ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом на Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №029378, площею 2,9058 га, розташовану на території Ксаверівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, 08.06.2001 після померлого батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тих підстав, що вказаний Державний акт видано після смерті батька, коли його цивільна правоздатність вже припинилася (а.с.13).

Відповідно до експертного висновку №056/376-n від 14.04.2021 записи імен по батькові « ОСОБА_2 » - у Державному на право приватної власності на землю і « ОСОБА_2 » як у свідоцтві про смерть - є ідентичними (а.с.50).

07.09.2016 шляхом об`єднання Вільської, Зороківської, Ксаверівської та Новопільської сільських рад утворена Вільська сільська об`єднана територіальна громада, а у 2020 на підставі розпорядження КМУ №711-р від 12.06.2020 утворена Оліївська сільська територіальна громада Житомирської області, а тому на даний час спірна земельна ділянка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирської області.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указом Президента України від 29.01.2001 № 62/2001 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" та Постановою КМУ від 28.02.2001 № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" встановлено, що до списку осіб, які мають право на майновий пай та право на земельну частку (пай), включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий та земельний пай, зокрема, пенсіонери, спадкоємці померлих осіб, які мали право на такий пай.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 за життя мав право на земельну частку пай в КСП «Комунар» Ксаверівської сільської ради, однак за життя не отримав Сертифікат на право на земельну частку пай, а Державний акт про право власності на землю серії І-ЖТ № 029378 від 08.06.2001 виданий після його смерті.(а.с.16)

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК

і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 .

Пунктом 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності всі докази по справі, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначені обставини свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на вище вказану земельну ділянку.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідач - Оліїівська сільська рада Житомирської області не порушувала прав позивача, а позивач не просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, суд вважає за можливе судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Керуючись статтями 524,529,548,549 ЦК Української РСР, статтями 4,13,141,189-200, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с.Ксаверівка Черняхівського району Житомирської області, право власності на земельну ділянку розміром 2,9058 га, яка розташована на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Ксаверівка, Черняхівського району Житомирської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 12.05.2021.

Головуюча суддя Л.Й. Проценко