Справа № 441/494/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3346/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Мельничук О.Я., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, просила поновити строки оскарження протиправної бездіяльності державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Копитко Юрія Юрійовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у виконавчих провадженнях № 51215425 та № 55053443, зобов`язати Городоцький РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслати (вручити) їй матеріали вищеозначених виконавчих проваджень.

В обґрунтування скарги покликалась на те, що у виконавчому провадженні № 51215425 від 25.05.2016р. на виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18.11.2015р. про стягнення з неї в користь ПАТ «УкрСибанк» заборгованості у розмірі 18 035. 59 дол. США, пені 6 635.16 коп. та 3 654 грн. судових витрат та у виконавчому провадженні № 5503443 від 02.11.2017р. про стягнення виконавчого збору вона не отримувала від державного виконавця процесуальні документи, в т.ч. постанови про відкриття провадження та не ознайомлена з матеріалами провадження, інше, заявила про поновлення строку на оскарження протиправної бездіяльності державного виконавця.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 від 25.05.2016р..

Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 - залишено без розгляду та повернуто.

Відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за скаргою про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 55053443 від 02.11.2017р., роз`яснивши їй право на звернення до окружного адміністративного суду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Не погоджується з ухвалою суду та вважає, що є всі підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Вказує, що звернулась до суду першої інстанції, тому як її права та свободи порушені,та це порушення триває, а тому суд першої інстанції в порушення вимог закону до відкриття провадження у справі незаконно досліджував матеріали іншої справи по якій ОСОБА_4 є стороною, надав оцінку діям останньої та оцінку вимогам скарги, чим скасував права скаржника, віднісся упереджено до останньої, порушив процесуальний порядок відкриття провадження у справі, незаконно відмовив у відкритті провадження по справі.

Зазначає, що не оскаржує рішення або дії державного виконавця, а тому строк у 10 днів до вимог скаржника не може бути застосований. Скаржником оскаржується бездіяльність державного виконавця, відносно якої не можуть бути встановлені строки, оскільки поняття бездіяльності не має закінченого строку, та є таким, що продовжується.

Посилається на постанову Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, відповідно до якої , оскільки порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, вчинених на виконання судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, передбаченого у ЦПК України 2004, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 в частині поновлення строку на подання скарги та визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявницею пропущено десятиденний строк на оскарження дій державного виконавця, а тому вважав, що скаргу в цій частині слід залишити без розгляду та повернути заявниці.

В частині скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 55053443 від 02.11.2017р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки вказана скарга на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 55053443 про стягнення виконавчого збору, така підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.

Проте, як вбачається зі скарги ОСОБА_1 , вона оскаржує бездіяльність державного виконавця, відносно якої не можуть бути встановлені процесуальні строки, оскільки поняття бездіяльності не має закінченого строку, та є таким, що продовжується.

Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 175/3995/17.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, а тому прийшов до помилкових висновків, що скаржником пропущено строк на оскарження дій державного виконавця .

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 від 25.05.2016р. та в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 слід скасувати, а справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи ; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

В частині відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження за скаргою про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 55053443 від 02.11.2017р., то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п.5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, накладення штрафу, про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин юрисдикція адмінсудів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адмінсудів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6.06.2018 у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28.11.2018 у справі №2-01575/11, від 13.03.2019 у справі№545/2246/15-ц, від 3 та 10.04.2019 у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29.05.2019 у справі №758/8095/15-ц.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 55053443 від 02.11.2017р. про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, спір у цій справі полягає у зверненні стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця (не суду) у виконавчому провадженні, у такому випадку рішення, дії посадових осіб органів державної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

В частині вимог апеляційної скарги, щодо повернення судового збору, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Так відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК ( в новій редакції ЦПК ст. 353), або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 у поновленні строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 від 25.05.2016р. та в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Городоцького РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51215425 - скасувати.

Справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Мельничук О.Я.

Шеремета Н.О.