Справа № 185/8392/20
Провадження № 2/185/1004/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/8392/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить суд з урахуванням уточнення позовних вимог в судовому засіданні 13 вересня 2021 року встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без укладення шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 13.01.2000 року по 13.09.2020 року, визнати право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява мотивована тим, що 16.04.1975 року укладено типовий договір найму жилого приміщення за №539 між житловим управлінням відділу комунального господарства Павлоградського району та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 було здано в користування жилу окрему квартиру АДРЕСА_2 . 16 квітня 1975 року було складено акт здачі та прийому квартири АДРЕСА_2 між житловим управлінням відділу комунального господарства Павлоградського району та ОСОБА_5 . У квітні 1975 року ОСОБА_5 вселився до даної квартири разом із сином ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 . З моменту отримання зазначеної квартири, ОСОБА_5 проживав разом із сином ОСОБА_4 в даній квартирі. Дружина ОСОБА_5 та мати ОСОБА_4 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 помер - ОСОБА_5 . Після смерті батька, ОСОБА_4 звернувся до виконавчого комітету Павлоградської міської ради з заявою про переоформлення особистого рахунку у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача. 27.06.2008 року за № 756 було прийнято рішення виконкому про переоформлення особистого рахунку на ОСОБА_4 , відносно квартири АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому було проведено зміна адреси зазначеного будинку з АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помер. Позивач мешкала разом з ОСОБА_4 , як чоловік та дружина без укладання шлюбу з 2000 року та до самого моменту його смерті в зазначеній квартирі, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_4 позивач продовжує мешкати в даній квартирі. Від шлюбних відносин у них народилася донька - ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка також мешкає в даній квартирі. В центрі надання адміністративних послуг Виконкому Павлоградської міської ради позивачу було відмовлено в реєстрації місця проживання в зазначеній квартирі та переоформлення особистого рахунку у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача. Тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 17.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року залучено ОСОБА_8 у власних інтересах, та як законний представник малолітньої особи ОСОБА_9 , як третю особу з самостійними вимогами щодо предмета спору у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 було видано ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , яке є предметом спору у даній справі. Прийнято позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_8 у власних інтересах, та як законний представник малолітньої особи ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про примусове виселення, до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року прийнято відмову від позову третьої особи ОСОБА_8 у власних інтересах, та як законний представник малолітньої особи ОСОБА_9 . Провадження у цивільній справі ЄУ № 185/8392/20 в частині зустрічної позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_8 у власних інтересах, та як законний представник малолітньої особи ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про примусове виселення закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України. ОСОБА_8 відмовилась від позову у зв`язку з тим, що їй було видано ордер на житлове приміщення за іншою адресою.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, вказала, що спірна квартира перебуває в комунальній власності, позивач самовільно зайняла квартиру, проживала в ній не постійно, перебувала у шлюбі з іншим чоловіком в цей період.

Заслухавши позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.04.1975 року укладено типовий договір найму жилого приміщення за №539 між житловим управлінням відділу комунального господарства Павлоградського району та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 було здано в користування жилу окрему квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7 т.1).

16 квітня 1975 року було складено акт здачі та прийому квартири АДРЕСА_2 між житловим управлінням відділу комунального господарства Павлоградського району та ОСОБА_5 (а.с.8 т.1).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9 т.1).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.11 т.1).

Згідно виписки з особового рахунку квартиронаймача за адресою - квартира АДРЕСА_1 , згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради від 27.06.2008 року №756 переоформлено особовий рахунок на ОСОБА_4 , особовий рахунок- 1233, житлова площа 27,7 кв.м., кількість осіб- 1 (а.с.22,125 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження (а.с.12,23 т.1).

Згідно з частинами 1,2 ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Положеннями ст.65 Житлового кодексу України визначено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.85 року роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно акту від 26.11.2020 року, складеного ОСББ «Сташкова,10», комісія у складі сусідів ОСОБА_10 (кв.59), ОСОБА_11 (кв.59), ОСОБА_12 (кв.75), засвідчили факт, що в квартирі АДРЕСА_1 разом з громадянським чоловіком проживала його громадянська дружина ОСОБА_1 з 2000 року по вересень 2020 року та їх спільна донька ОСОБА_7 , які мешкають там і досі (а.с.26 т.1).

В подальшому в своїх поясненнях, наданих Павлоградському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 23.03.2021 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вказували, що з Актом не ознайомлювались при підписанні (а.с.208-210 т.1).

В своїх поясненнях, наданих Павлоградському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 23.03.2021 року, ОСОБА_11 повідомила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , 30 років зі своєю сім`єю. В квартирі АДРЕСА_5 мешкав ОСОБА_4 , з ним мешкала ОСОБА_1 , вони постійно сходились або розходились, чи мешкала ОСОБА_1 зі своєю донькою з ОСОБА_4 вона сказати не може. ОСОБА_4 вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, приводив до себе аморальних осіб. На момент смерті ОСОБА_4 проживав самостійно.

В своїх поясненнях, наданих Павлоградському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 23.03.2021 року, ОСОБА_12 повідомила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , 11 років. В квартирі АДРЕСА_5 мешкав ОСОБА_4 з 1968 року, з ним з приблизно з 2000 року мешкала ОСОБА_1 , але чи постійно чи ні точно сказати не може.

В своїх поясненнях, наданих Павлоградському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 23.03.2021 року, ОСОБА_10 повідомила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 іноді зловживав алкогольними напоями, іноді приводив до себе осіб, які також вживали алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_10 була допитана в судовому засіданні та повідомила суду, що з 1988 року проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Підтримує дружні стосунки з ОСОБА_13 , знає, що ОСОБА_14 жила з ОСОБА_15 як родина, разом виховували дитину ОСОБА_16 з 2000 року до 9 класу ОСОБА_16 , приблизно до 2016 року точно проживали разом. Потім стала рідше бачити ОСОБА_14 , вона приїжджала, намагалась тримати родину. Ховала ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_12 була допитана в судовому засіданні та повідомила суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , з 1975 року. З 2000 року до ОСОБА_18 прийшла проживати вагітна ОСОБА_14 , разом виховували дитину ОСОБА_16 , бачила ОСОБА_16 кожного дня. В серпні минулого року свідок вказала при розмові з ОСОБА_15 , що не бачить ОСОБА_14 останнім часом, на що ОСОБА_15 відповів, що ОСОБА_14 рано виходить до роботи та пізно повертається. Ховала ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_11 була допитана в судовому засіданні та повідомила суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , з 1988 року. Знає, що з 2005 року ОСОБА_14 зійшлась з ОСОБА_19 , народили дитину, ОСОБА_16 , жили родиною до 9 класу ОСОБА_16 , до 2015 року. Потім відносини розладились, сходились, розходились. За рік до смерті ОСОБА_15 вони жили разом періодично, бачила періодично. З ОСОБА_15 близько не спілкувалась, тільки з ОСОБА_14 .

Позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без укладення шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 13.01.2000 року по 13.09.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотньої дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейний кодекс України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Згідно положень статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.11.2019 року у справі № 185/8189/19, шлюб зареєстрований 24.11.1990 року міським відділом ЗАГС м.Павлограда за актовим записом №1145 між ОСОБА_13 та ОСОБА_20 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2019 року (т.2 а.с.13).

Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком в період з 24.11.1990 року по 22.12.2019 року.

Норми діючого на час виникнення спірних правовідносин КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 13.01.2000 року до 01.01.2004 року.

Встановлення факту проживання однією сім`єю у разі знаходження будь-кого в іншому шлюбі суперечать принципам, встановленим СК України, оскільки жінка та чоловік можуть одночасно бути лише в одному шлюбі. Право на повторний шлюб у них виникає лише після припинення попереднього шлюбу, що виключає можливість встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року по 22.12.2019 року.

При цьому в позовній заяві про розірвання шлюбу сама позивач вказувала своє фактичне місце проживання АДРЕСА_7 (т.2 а.с.14).

Фактичне місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_8 (а.с.214 т.1).

Проте працівникам відділу комунального господарства та будівництва міської ради було проведено комісійне обстеження 06.04.2021 року, житловий будинок за адресою АДРЕСА_9 , не виявлено (а.с.191 т.1).

Крім того, згідно пояснень, наданих Павлоградському районному відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, 29.09.2021 року, ОСОБА_21 вказала, що є власником квартири за адресою АДРЕСА_7 , ОСОБА_1 проживала у цій квартирі приблизно до жовтня 2019 року (а.с.211 т.1).

Позивач в судовому засідання пояснила, що вказана вище адреса її місця проживання зараз вказана і в поліклініці у цьому районі, оскільки їй зручно звертатись туди за медичною допомогою. Також вказала, що в 2017 році десь рік жила за адресою АДРЕСА_10 .

Також позивач пояснила в судовому засіданні, що знімала квартири за іншими адресами для проживання для своєї неповнолітньої доньки, що суперечить доводам позову та акту від 26.11.2020 року ОСББ «Сташкова,10», оскільки в позові і в акті вказано, що донька позивача проживає разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 .

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (частини 1,5,6 ст.81 ЦПК України).

В частині 3 статті 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено обов`язок позивача довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду належних та допустимих доказів.

Позивач, та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України).

Також ЦПК України передбачено можливість для позивача заявити клопотання про витребування доказів у разі неможливості самостійно надати докази відповідно до статті 84 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При розгляді даної цивільної справи позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами твердження про факт спільного сумісного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у період з 23.12.2019 року по день смерті ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 вказала, що позивач проживала разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 за рік до його смерті періодично, свідок ОСОБА_10 вказала, що позивач приїжджала, намагалась тримати родину.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що зробила висновки про проживання позивача останнім часом в спірній квартирі виходячи з розмови з ОСОБА_4 в серпні 2020 року. При цьому оцінюючи дані показання свідка, суд приходить до висновку, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 прямо не вказав, що ОСОБА_14 живе з ним родиною, повідомив інформацію, що ОСОБА_14 рано виходить на роботу та пізно приходить.

Представник позивача в судовому засіданні вказав, що відповідач визнає факт проживання позивача в квартирі АДРЕСА_1 згідно листа від 29.12.2020 року.

Проте в даному листі від 29.12.2020 року №459/ж вказано, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично мешкають без реєстрації невідомі особи (а.с.190 т.1).

В судовому засіданні представник відповідача вказував, що позивач вселилась самовільно у вказану квартиру. Проте не заперечувався факт вселення позивача після смерті наймача квартири ОСОБА_4 , що і підтверджує листі від 29.12.2020 року №459/ж.

Однак у даній справі позивач просить встановити факт сумісного проживання позивача з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 до часу його смерті.

Згідно рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 27.01.2021 року №50 ОСОБА_7 , доньці позивача, надано кімнату АДРЕСА_11 , зі складом сім`ї три особи (а.с.129 т.1).

Судом було направлено судову повістку про виклик в судове засідання позивачу за адресою - квартира АДРЕСА_1 , проте конверт повернувся суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», повідомлення поштарем було залишені 15.03, 18.03 (а.с.152 т.1). При цьому, свідки неодноразово отримували поштові відправлення за своєю адресою проживання (а.с.91-94,148-151,153-156,172-175 т.1)

Оцінюючи надані суду докази в сукупності, перевіривши чи було спірне приміщення постійним місцем проживання позивача, чи вела позивач з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання та період такого проживання, суд приходить до висновку про відсутність законних та обґрунтованих підстав для визнання права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права користування житловим приміщенням відмовити у повному обсязі.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, , місце реєстрації проживання: м.Павлоград, вул.Соборна, буд.95.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення в повному обсязі складено 15 листопада 2021 року.

Суддя А. О. Врона