Ухвала

16 листопада 2021 року

місто Київ

справа № 120/1628/13-ц (752/22569/18)

провадження № 61-24453св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обгрунтований тим, що 10 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № SI67G100001566, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 145 440,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,07 на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 липня 2027 року. 10 грудня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 5321, згідно з яким ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 52,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з умовами кредитного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися з 10 до 15 число кожного місяця. Однак у порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 14 вересня 2011 року у розмірі 254 990,69 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, зазначивши, що станом на 01 жовтня 2013 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 455 656,39 грн просив в рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на квартиру загальною площею 52,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання іпотекодержателю ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки. Виселити ОСОБА_1 разом з членами сім`ї з квартири. Стягнути з відповідача судові витрати у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій Банку з підвищення процентної ставки за кредитним договором незаконними.

Зустрічний позов обгрунтований тим, що 10 липня 2007 року він отримав у відповідача кредит для придбання квартири у розмірі 178 154,00 грн. Між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладені два кредитних договори: від 10 липня 2007 року № SI67G100001566 та № SI67G200001566, згідно з якими ОСОБА_1 повинен сплачувати проценти у розмірі 1,34 % на місяць, або 16,08 % на рік. Відповідно до одного кредитного договору позивач повинен був щомісяця сплачувати відповідачу 2 347,00 грн за першим договором та 586,87 грн за другим договором, всього 2 934,36 грн щомісяця. Умови договорів він справно виконує до сьогодні. У 2009 році йому стало відомо про те, що утворилася заборгованість з виплати процентів. У жовтні 2009 року він звернувся до відповідача з заявою про роз`яснення причини збільшення процентної ставки за кредитним договором та прохання надати письмовий розрахунок збільшення процентів, на що він отримав відповідь, що з 01 лютого 2009 року Банк збільшив процентну ставку на підставі пункту 2.3.1 договору з 16,08 % до 27,42 % річних, про що його начебто повідомили, однак конкретну причину збільшення процентної ставки та повний розрахунок збільшення заборгованості йому так й не надали. Вважає дії Банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом неправомірними, оскільки він не повідомив його письмово стосовно підвищення процентної ставки за кредитним договором. До того ж суттєва зміна обставин, яка давала б відповідачу право ініціювати збільшення процентної ставки була відсутня, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо збільшення процентної ставки за двома кредитними договорами № SI67G100001566, укладеними 10 липня 2007 року незаконними. З урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії відповідача зі збільшення процентної ставки з 01 лютого 2009 року з 16,08 % до 27,42 % річних за двома кредитними договорами укладену між ним та відповідачем 10 липня 2007 року, зобов`язати відповідача провести розподіл усіх виплачених ним грошових коштів з 10 липня 2007 року без врахування підвищення процентної ставки.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 10 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» - квартиру, загальною площею 52,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2007 року № SІ67G100001566 в сумі 454 232,84 грн, що складається з 151 813,09 грн - заборгованості за кредитом; 170 665,37 грн - заборгованості за процентами, 11 083,02 грн - заборгованість з комісії; 98 749,63 грн - пені; 250,00 грн - штрафу (фіксована частина); 21 671,73 грн - штраф (процент від суми заборгованості).

Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна - квартири, загальною площею 52,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - шляхом надання іпотекодержателю ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для оформлення права власності на предмет іпотеки.

Виселено ОСОБА_1 разом з членами сім`ї з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк2 судові витрати: 1 708,5 грн судового збору та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій банку щодо підвищення відсоткової ставки незаконними залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року змінено. Зменшено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 10 липня 2007 року № SI67G100001566 до 432 311, 11 грн, що складається з: 151 813,09 грн заборгованості за кредитом; 170 665,37 грн заборгованості за відсотками; 11 083,02 грн заборгованості з комісії; 98 749,63 пені, в іншій частині рішення залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неповного з`ясування фактичних обставин, які мають значення для справи.

Суди не виконали вказівки суду касаційної інстанції, не з`ясували чи надсилалось ОСОБА_1 повідомлення про зміну процентної ставки та чи відповідають дії Банку статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано з Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.

Позиція Верховного Суду

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень виключно у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимоги ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року про витребування матеріалів цивільної справи не виконано.

Справа до суду не надходила через тимчасову окупацію частини території України, що унеможливлює розгляд цієї справи судом касаційної інстанції.

Відповідно до Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), територію Автономної Республіки Крим визначено тимчасово окупованою територією.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1207-VII у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Зокрема передбачено, що розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється місцевими загальними судами міста Києва, що визначається Апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-24453ск18 у справі № 120/1628/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дійдля визначення суду з метою відновлення втраченого судового провадження направлені до Апеляційного суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі № 120/1628/13-ц, провадження № 61-24453ск18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій визначено Голосіївському районному суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2018 року відмовлено у відновленні втраченого провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій.

Відповідно до статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Враховуючи неможливість відновлення втраченого провадження Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим, що встановлено ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2018 року, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконними дій підлягає закриттю.

Зазначене узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13-ц, провадження № 61-24083сво18.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи недостатність зібраних матеріалів для повного відновлення втраченого судового провадження у справі № 120/1628/13-ц, Верховний Суд позбавлений можливості здійснити перегляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року, тому касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Верховний Суд роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Керуючись частиною другою статті 415, статтею 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорноморського районного суду Автономної Республіки Крим від 28 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 23 січня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконними дій закрити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко