Справа № 466/5127/21
Провадження № 2/444/831/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії.

01.07.2021 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач в позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий № :01:008:0047. Вказав, що поряд з житловим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_1 розташована земельна ділянка кадастровий № :01:008:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . За огорожею на вказаній сусідній земельній ділянці на АДРЕСА_2 ОСОБА_3 орієнтовно з початку листопада 2020 року здійснює будівництво індивідуального житлового будинку. Позивач вважає, що дане будівництво здійснюється з порушенням законодавчих норм. Вказав, що відповідач знехтував законодавчими нормами при будівництві, позивач звертався з заявами в усі можливі інстанції, з приводу порушення його законних прав. Зазначив, що в процесі підготовки до подачі позовної заяви до суду, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 з приводу проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно експерт дійшов до наступних висновків: будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 не відповідає державним будівельним нормам по відношенню до існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в частині п. 15.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій»; будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 не відповідає державним будівельним нормам по відношенню до межі (огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в частині п. 6.1.41, ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій». Враховуючи вище наведене, позивач вважає, що будівництво будинку відповідачем повинно бути припинене, оскільки будівництво здійснюється на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт за № ЛВ932 від 09.12.2020 р., зареєстрованого на підставі документів, що були видані з порушенням законодавства. Зазначив, що відповідач грубо порушує права позивача, як власника земельної ділянки та будинковолодіння, порушенням будівельних та санітарних норм. Просив зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та домоволодінням, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , шляхом: демонтажу елементів будівництва (зовнішньої стіни) житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 у відповідності до п. 6.1.41 та п. 15.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій»; покласти на ОСОБА_3 судові витрати.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свій відзив мотивував тим, що відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером №:01:008:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказав, що Актом прийняття фундаментів індивідуального будівництва від 27.09.1992 року у присутності районного архітектора, представника виконкому та відповідача було встановлено, що збудовані фундаменти відповідають розмірам проектів житлового будинку 10.0x11.0 м. і розташовані у відповідності проекту земельної ділянки. Зазначив, що у 2021 році відповідач вирішив продовжити будівництво, однак внести зміни в проект будинку без зміни розмірів і конфігурації фундаменту, для чого і було розроблено новий проект будинку та виготовлено будівельний паспорт, було змінено планування першого та другого поверху житлового будинку без зміни конфігурації самого фундаменту. Вважає, що висновок експерта №10/05-20 від 14.05.2020, на який посилається позивач є недопустимим доказом, при проведенні даної експертизи використовувались чинні на 2021 рік нормативно-правові акти, а саме будівництво (залив фундаменту) відбувалося у 1992 році, що є неприпустимим у даній ситуації.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач пояснив, зокрема, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 . Сусідня ділянка за адресою АДРЕСА_2 була заросла кущами. Після того, як сусід провів роботи по обрізці кущів, було виявлено основу фундаменту на глибині приблизно пів метра. Він просив сусіда, щоб той не будував будинок по старому фундаменту, а відступив від забору. Потім він запропонував сусіду, щоб той від сторони забору побудував гараж, а не другий поверх, щоб хоча б менше затіняти будинок. Сусід спочатку погодився, проте через тиждень розпочав будівництво. Зазначив, що будинки розташовані на ухилі і нове будівництво може привести до утворення тріщин у належному йому будинку.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не прибули, хоча представник відповідача був належно повідомлений про час та місце його проведення шляхом отримання повідомлення в Електронному кабінеті, подав клопотання про відкладення розгляду справи, в задоволенні якого судом було відмовлено.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії рішення виконавчого комітету Дублянської міської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 13.06.1991 року №159 вбачається, що відповідачу було виділено в постійне користування земельну ділянку міськземфонду в АДРЕСА_2 площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку.

З копії будівельного паспорту на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_4 , виданого 1991 року, вбачається, що відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м.

З копії акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26.06.1991 року вбачається, що представник районного архітектора в присутності представника виконкому міської ради народних депутатів встановив в натурі межі земельної ділянки, виділеної відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_4 , одночасно проведено винос житлового будинку. Відповідно до схеми виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель вбачається, що відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м., а від огорожі до проекту будинку позивача - 1,00 м.

З копії дозволу від 25.05.1992 року № 179 вбачається, що інспектором Держархбудконтролю дозволено відповідачу приступити до закладки фундаментів індивідуального житлового будинку згідно з планом земельної ділянки в АДРЕСА_4 .

З копії акту прийняття фундаментів індивідуального житлового будівництва від 27.09.1992 року вбачається, що приймальна комісія в складі районного архітектора або його представника, представника виконкому Дублянської міської ради народних депутатів в присутності індивідуального забудовника ОСОБА_3 провела перевірку відповідності збудованих ним фундаментів в АДРЕСА_4 , та встановила, що збудовані фундаменти відповідають розмірам проектів житлового будинку і розташовані у відповідності проекту земельної ділянки. Комісія дозволила ОСОБА_3 завершити будівництво індивідуального житлового будинку у відповідності з проектами.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14463767 від 07.05.2007 р., з державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 458085 від 25.12.2007 р., з витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35545362 від 27.03.2015 р. та №35599526 від 28.03.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий № :01:008:0047, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна) ділянка, площею: 0,0596 га.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230350318 від 30.10.2020 року вбачається, що 28.10.2020 року за ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № :01:008:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

З копії відповіді ДАБІ у Львівській області від 29.04.2021 р. № 1013/1-89-21 вбачається, що інспекція надала позивачу відповідь про те, що згідно з п. 1 Порядку створення та внесення відомостей про документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, документи, що засвідчують прийняття в експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, про зміну, відмову у видачі, зупинення, скасування та анулювання таких документів виключно з використанням Реєстру є обов`язковим з 06 липня по 30 листопада 2020 р. Відповідно до пп.10 п. 4 Порядку, Єдина державна електронна система у сфері будівництва виконує функції таких електронних інформаційних ресурсів - єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Станом на час відповіді згідно з даними Реєстру відсутня інформація щодо реєстрації зазначених документів щодо будівництва об`єктів за вказаною у зверненні адресою. Враховуючи внесені зміни до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2020 р. № 294, а також беручи до уваги той факт, що Урядом прийнято рішення ліквідувати Державну архітектурно - будівельну інспекцію України, з 18.03.2020 р. Держбудінспекція та її територіальні органи не здійснюють заходи державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

З копії будівельного паспорту реєстраційний № 745 від 26.11.2020 р. з додатками до нього вбачається, що будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 здійснює відповідач. Із схеми забудови земельної ділянки до будівельного паспорту № НОМЕР_1 вбачається, що відстань від будинку «1» до огорожі, яка розділяє земельні ділянки, повинна становити 3,79 м., а відстань від будинку, який розташований ліворуч та позначений 2кж, до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, становить 4,36 м.

З копії висновку експерта № 10/05-20 від 14.05.2021 р. вбачається, що під час візуального огляду об`єкту дослідження, експертом встановлено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 , розташований в кварталі житлової забудови, представленому переважно індивідуальними житловими будинками. Вхід та заїзд до житлового будинку здійснюється з АДРЕСА_2 . За огорожею на сусідній земельній ділянці на АДРЕСА_2 здійснюється будівництво індивідуального житлового будинку. Стіни в будинку вимурувані з газоблоків, перекриття першого поверху з/бетонне, дах - дерев`яні конструкції. На зовнішніх протилежних стінах сусідніх будинків немає вікон та дверей. На межі між сусідніми земельними ділянками встановлена бетонна огорожа. Згідно проведених обмірів встановлено: - відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , становить 1.03 м.; - відстань від зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_4 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 становить 0.8 м.; - відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , становить 1,83 м. Протипожежна відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , повинна становити 6,4 м. Відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , становить 1,83 м, що не відповідає п. 15.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій». Згідно п. 6.1.41 при розміщенні будинків нової садибної та дачної забудови відстань від межі слід встановлювати не менше 3 м. Відстань від зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_4 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , становить 0,8 м, що не відповідає п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Експерт дійшов до наступних висновків: будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_4 не відповідає державним будівельним нормам по відношенню до існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в частині п. 15.2.2. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій»; будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_4 не відповідає державним будівельним нормам по відношенню до межі (огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в частині п. 6.1.41. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій».

З копії повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ЛВ32 вбачається, що 09.12.2020 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт (нове будівництво, будівельний паспорт № 745 від 26.11.2020 р.) за адресою АДРЕСА_4 , та 05.05.2021 року внесено зміни до такого (виправлення помилки замовника у даті видачі паспорта).

З копії технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_4 вбачається, що готовність даного будинку становить 18%.

З копії довідки від 15.04.2021 року, виданої ОКП «БТІ та ЕО», вбачається, що станом на 15.04.2021 року готовність житлового будинку по АДРЕСА_4 становить 18%.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263547377 від 29.06.2021 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на незавершене будівництво готовністю 18% за адресою АДРЕСА_4 .

З копії квитанції до прибуткового касового ордера № 10/05-21 від 10.05.2021 р. вбачається, що позивачем сплачено за висновок експерта № 10/05-20 6600,00 грн.

З копії звіту про виконану роботу від 31.05.2021 р., копії акту наданих послуг від 31.05.2021 р., копії рахунку-фактури № 01-06/05 від 01.06.2021 р., копії виписки з банківського рахунку адвоката Сологуб А.М. від 03.06.2021 р., копії квитанції № 0.0..1 від 02.06.2021 р. вбачається, що позивачем сплачено адвокату Сологуб А.М. 8000,00 грн. за надання правової допомоги.

З копії ухвали судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.07.2021 року у справі № 466/5127/21 вбачається, що суддею заяву про забезпечення позову задоволено та заборонено ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам, за його дорученням чи за договором здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,0600 га, з кадастровим номером :01:008:0151, за адресою: АДРЕСА_4 .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

Позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий № :01:008:0047, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14463767 від 07.05.2007 р., державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 458085 від 25.12.2007 р., витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35545362 від 27.03.2015 р. та №35599526 від 28.03.2015 р. Відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , становить 1.03 м., що підтверджується висновком експерта № 10/05-20 від 14.05.2021 року.

13.06.1991 року відповідачу було виділено в постійне користування земельну ділянку в АДРЕСА_4 площею 600 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку, та зобов`язано відповідача, зокрема, одержати будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, після спорудження фундаменту оформити акт прийомки його в експлуатацію, будівництво житлового будинку закінчити до 01 вересня 1994 року і пред`явити його приймальній комісії по здачі в експлуатацію, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Дублянської міської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області від 13.06.1991 року №159.

Згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_4 , виданого 1991 року, відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м.

26.06.1991 року представником районного архітектора в присутності представника виконкому міської ради народних депутатів встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділені відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_4 , та одночасно проведено винос житлового будинку з розрахунку, що відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м., а від огорожі до проекту будинку позивача - 1,00 м., що підтверджується актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель та схемою виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26.06.1991 року.

25.05.1992 року інспектором Держархбудконтролю дозволено відповідачу приступити до закладки фундаментів індивідуального житлового будинку згідно з планом земельної ділянки в АДРЕСА_4 , що підтверджується дозволом від 25.05.1992 року № 179.

27.09.1992 року приймальна комісія в складі районного архітектора або його представника, представника виконкому Дублянської міської ради народних депутатів, в присутності індивідуального забудовника ОСОБА_3 провела перевірку відповідності збудованих ним фундаментів в АДРЕСА_4 , та встановила, що збудовані фундаменти відповідають розмірам проектів житлового будинку і розташовані у відповідності проекту земельної ділянки, комісія дозволила ОСОБА_3 завершити будівництво індивідуального житлового будинку у відповідності з проектами, що підтверджується актом прийняття фундаментів індивідуального житлового будівництва від 27.09.1992 року.

До 01 вересня 1994 року будівництво житлового будинкув АДРЕСА_4 не було закінчено, що визнається учасниками справи, що в силу ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

28.10.2020 року за ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № :01:008:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230350318 від 30.10.2020 року.

09.12.2020 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт (нове будівництво, будівельний паспорт № 745 від 26.11.2020 р.) за адресою АДРЕСА_4 (відповідно до доданої позивачем схеми забудови земельної ділянки об`єкт, позначений цифрою 1 по вул. Стуса повинен бути розміщений на земельній ділянці на відстані 3,79 м до огорожі з лівої сторони та 4,07 м. з правої сторони), та 05.05.2021 року внесено зміни до цього повідомлення про початок виконання будівельних робіт (виправлення помилки замовника у даті видачі паспорта), що підтверджується роздруківкою дозвільного документу № ЛВ32.

Відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , становить 1,03 м.; - відстань від зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_4 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , становить 0,8 м.; - відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_4 до зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , становить 1,83 м., що підтверджується висновком експерта № 10/05-20 від 14.05.2021 року.

11.05.2021 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на незавершене будівництво готовністю 18% за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263547377 від 29.06.2021 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України (ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України (ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом встановлено, що: 13.06.1991 року відповідачу було виділено в постійне користування земельну ділянку в АДРЕСА_4 площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку; 26.06.1991 року представником районного архітектора в присутності представника виконкому міської ради народних депутатів встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділені відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_4 , та одночасно проведено винос житлового будинку з розрахунку, що відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м., а від огорожі до проекту будинку позивача - 1,00 м.; 25.05.1992 року інспектором Держархбудконтролю дозволено відповідачу приступити до закладки фундаментів індивідуального житлового будинку згідно з планом земельної ділянки в АДРЕСА_4 ; 27.09.1992 року приймальна комісія в складі районного архітектора або його представника, представника виконкому Дублянської міської ради народних депутатів в присутності індивідуального забудовника ОСОБА_3 провела перевірку відповідності збудованих ним фундаментів в АДРЕСА_4 , та встановила, що збудовані фундаменти відповідають розмірам проектів житлового будинку і розташовані у відповідності проекту земельної ділянки; комісія дозволила ОСОБА_3 завершити будівництво індивідуального житлового будинку у відповідності з проектами, проте до 01 вересня 1994 року будівництво житлового будинкув АДРЕСА_4 не було закінчено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що 28.10.2020 року за ОСОБА_3 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий № :01:008:0151, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; 09.12.2020 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт (нове будівництво, будівельний паспорт № 745 від 26.11.2020 р.) за адресою АДРЕСА_4 , та 05.05.2021 року внесено зміни до цього повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Здійснивши необхідні дії для отримання права виконувати будівельні роботи відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідач почав виконувати будівельні роботи по фундаменту, по якому 27.09.1992 року приймальна комісія в складі районного архітектора або його представника, представника виконкому Дублянської міської ради народних депутатів в присутності індивідуального забудовника ОСОБА_3 провела перевірку відповідності збудованих ним фундаментів в АДРЕСА_4 , та встановила, що збудовані фундаменти відповідають розмірам проектів житлового будинку і розташовані у відповідності проекту земельної ділянки.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем розпочато будівництво житлового будинку в АДРЕСА_4 , на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, з відповідним документом, який дає право виконувати будівельні роботи.

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 2-6977/11 зроблено такий висновок: Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою (постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц.

Розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проєкту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проєкту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови (постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 646/7646/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 725/5630/15-ц зробила наступний висновок: «Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: 1) істотне відхилення від проєкту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; 2) неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення».

У позовній заяві позивач вказує, що відповідач грубо порушує права позивача, як власника земельної ділянки та будинковолодіння, порушенням будівельних та санітарних норм, проте не зазначає, які саме його права порушує відповідач чи завдає незручностей, здійснюючи будівництво житлового будинок по АДРЕСА_4 , та не надає достатніх належних та допустимих доказів такого можливого порушення та причинового зв`язку оспорюваного будівництва з можливим порушенням прав позивача.

Щодо твердження позивача, що відповідач здійснює будівництво з порушенням законодавчих норм.

Суд бере до уваги, що 26.06.1991 року представником районного архітектора в присутності представника виконкому міської ради народних депутатів встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділені відповідачу для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель в АДРЕСА_4 , та одночасно проведено винос житлового будинку з розрахунку, що відстань від будинку відповідача до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, повинна становити 1,00 м., а від огорожі до проекту будинку позивача - 1,00 м., що підтверджується актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель та схемою виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26.06.1991 року.

Суд враховує, що існуючий житловий будинок, належний позивачу, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , знаходиться на відстані 1.03 м до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , а відстань від зовнішньої стіни житлового будинку, що будується, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_4 , до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 становить 0,8 м., що з незначним відхиленням 0,03 м. та 0,2 м. відповідно, узгоджується з графічними матеріалами будівельного паспорту на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_4 від 1991 року (проектом забудови ділянки № 8, схемою виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26.06.1991 року, схемою забудови кварталу).

Суд не бере до уваги схему забудови земельної ділянки будівельного паспорта № НОМЕР_1 від 26.11.2020 року, оскільки на схемі зазначено лише вулицю Стуса без зазначення населеного пункту та нумерації будинків. Окрім цього, з цієї схеми вбачається, що відстань від будинку, який розташований ліворуч та позначений 2кж, до огорожі, яка розділяє земельні ділянки сторін, становить 4,36 м., хоча судом встановлено, що відстань від зовнішньої стіни існуючого житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 до межі (середина бетонної огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , становить 1,03 м., а не 4,36 м.

Згідно ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій» передбачено, зокрема наступне: П. 6.1.41. При розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємно-узгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН.

Суд відхиляє висновок експерта № 10/05-20 від 14.05.2021 року в тій частині, що будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_4 не відповідає державним будівельним нормам по відношенню до межі (огорожі) з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в частині п. 6.1.41. ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій» з тих підстав, що хоча відповідач повідомив про початок виконання будівельних робіт нового будівництва, фактично почав здійснювати будівництво в кварталі зі сформованою забудовою по існуючому фундаменту, збудованому у 1992 році та прийнятому приймальною комісією 27.09.1992 року. Окрім цього, суд враховує, що будинок позивача розташований на відстані 1,03 м. від огорожі, що з незначним відхиленням 0,03 м відповідає акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 26.06.1991 року.

Таким чином судом не встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_4 будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Окрім цього, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Судом встановлено, що 11.05.2021 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на незавершене будівництво готовністю 18% за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263547377 від 29.06.2021 року, тобто офіційно визнано і підтверджено державою факт набуття відповідачем речових прав на нерухоме майно незавершене будівництво готовністю 18% за адресою АДРЕСА_4 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином судом встановлено, що обставини (факти), якими позивач обґрунтовував свої вимоги, не мали місця. Права, свободи чи інтереси, за захистом яких звернувся до суду позивач, не були порушені відповідачем.

За таких обставин в позові потрібно відмовити повністю.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що по даній справі ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.07.2021 року було вжито заходи забезпечення позову, та те, що судом ухвалено рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, потрібно скасувати вказані заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати стягувати з відповідача на користь позивача не потрібно.

Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Керуючись ст. 41 Конституції України, статтями 328, 331, 375, 376, 391, 396 Цивільного кодексу України, статтями 103, 152 Земельного кодексу України, ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтями 23, 141, 158, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02.07.2021 року у справі № 466/5127/21.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 25 листопада 2021 року.

Головуючий Оприск З. Л.