БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1103/20

Провадження № 2/439/26/21

21 січня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., під час розгляду у відкритому судовому засіданні справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що був зареєстрований 12 лютого 2010 року у Станіславчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 1.

28 вересня 2020 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає.

Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Взявши до уваги заяву позивача, визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2010 року у Станіславчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області Антонюк І.Б. та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2010 року (а.с. 6).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 липня 2011 року (а.с. 7).

З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що між ними не має порозуміння, поваги, любові. На даний час вони не підтримують жодних подружніх відносин і проживають окремо. Моральна основа шлюбу відсутня. Сім`ї як такої не має. Кожен живе своїм окремим життям. В них різні погляди на сімейне життя. Вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного побуту і спільного бюджету. Чоловік жодним чином не забезпечує сім`ю, постійно вживає алкогольними напоями, вчиняє вдома сварки і конфлікти і це все проходить на очах їх сина, що негативно впливає на його розвиток , навчання і виховання.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2020 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Щодо вимоги позивача про відновлення її дівочого прізвища « ОСОБА_4 », то така, на думку суду, підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Із свідоцтва про одруження позивача та відповідача вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 12 лютого 2010 року і після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був зареєстрований 12 лютого 2010 року у Станіславчицькій сільській раді Бродівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 1.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Суддя О. Бородійчук