Справа № 639/4102/20
Провадження № 2/639/194/21
12 листопада 2021 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Гаврилюк С. М.,
секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/4102/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича, ОСОБА_2 , треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіна Олена В`ячеславівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом задля захисту своїх прав та інтересів.
08.07.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Департамент реєстрації, державний нотаріус Другої Харківської міської нотаріальної контори Волохіна Олена В`ячеславівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 33-36).
17.08.2020 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича, треті особи: ОСОБА_2 , Департамент реєстрації Харківської міської ради, державний нотаріус Другої Харківської міської нотаріальної контори Волохіна Олена В`ячеславівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, призначено підготовче засідання (а.с. 48-50).
26.11.2020 ухвалою суду відкладено підготовче засідання по цивільній справі у зв`язку з поважною причиною неявки представника позивача у підготовче засідання, а також через відсутність відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання (а.с. 92-93).
14.12.2020 ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 та у зв`язку з цим відкладено підготовче засідання по цивільній справі (а.с. 107).
16.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи (а.с. 144-145).
14.05.2021 ухвалою суду відкладено судове засідання у цивільній справі у зв`язку з поважною причиною неявки у судове засідання представника позивача (а.с. 166).
19.08.2021 ухвалою суду відкладено судове засідання у цивільній справі, у зв`язку з неявкою позивача, його представника, за відсутністю відомостей про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 194).
12.11.2021 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку.
Позивач та представника позивача адвокат Чишко С. В., яка діє на підставі ордеру, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача 12.11.2021 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, та не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.
Представником третьої особи подано заяву щодо слухання справи у відсутність представника Другої Харківської міської державної нотаріальної контори та прийняття рішення на розсуд суду (а.с. 58, 99, 155).
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі державний реєстратор КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко П. Г., Цховребова Л. С., та третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відповідачі відзив не подавали, третьою особою письмових пояснень також не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.10.2012 у цивільній справі № 2-1791/2011, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про перерозподіл ідеальних часток у праві спільної часткової власності. Проведено перерозподіл ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 та надвірні будівлі за вказаною адресою. Визнано за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на домоволодіння та надвірні споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 на 55/100 частин, замість колишньої 1/2 частини. Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на домоволодіння та надвірні споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 на 45/100 частин, замість колишньої 1/2 частини (а.с. 10-11).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 10.07.2013 за індексним номером 5959382, право власності зареєстровано за заявою ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.06.2013 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3813049 від 10.07.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 1586922 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 09.01.2019, актовий запис № 504 від 09.01.2019 (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина (а.с. 18) та оскільки останньою заповіт не складався, ОСОБА_1 як її син є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. У зв`язку з чим позивач 28.01.2020 звернувся до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, державний нотаріус Другої ХМДНК Волохіна О. В. 28 січня 2020 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 55/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з розбіжністю у документах на нерухоме майно та суперечностями між зареєстрованими речовими правами (а.с. 23).

Так, з тексту постанови вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою 31.05.2019 за № 168830683, - інформація про об`єкт нерухомого майна значиться два реєстраційні номери об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, державним нотаріусом виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами. А саме, виявлено, що головним спеціалістом відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Луценком П. Г. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відкрито ще один розділ, індексний номер рішення: 8588867 від 03.12.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 3667731. Крім того, у вказаний розділ державним реєстратором внесено помилкові дані щодо розміру частки ОСОБА_2 , а саме помилково вказано «1/2 частина домоволодіння» замість «45/100 частин»; та щодо загальної площі об`єкту нерухомого майна, а саме помилково вказано «115,1 кв.м» замість «91,4 кв.м», та житлової площі «52,4 кв.м» замість «62,1 кв.м» (а.с. 19-20).

З метою виправлення вказаних технічних помилок, позивач 29.07.2019 звернувся з відповідною заявою на Урядову «Гарячу лінію», за результатами розгляду якої ОСОБА_1 09.08.2019 отримав лист від Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яким роз`яснено, що у разі, якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі рішення суду (а.с. 21-22).

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV (в редакції чинній на день ухвалення судом рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

А в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Приписами статті 3 Закону № 1952-IV (в редакції чинній на день ухвалення судом рішення та в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Правовий статус і компетенція державного реєстратора передбачені статтею 9 Закону № 1952-IV (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин). За приписами п.п. 1, 2, 8 ч. 2 цієї статті державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону № 1952-IV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин),

орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов`язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, пунктами 8 та 13 якого встановлено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін`юст.

Заява подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна.

У разі коли право власності на житловий будинок, будівлю або споруду набувається одночасно з набуттям у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові одну заяву щодо таких об`єктів.

У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

У відповідності до положень статті 11 Закону № 1952-ІV (в редакції, яка діла на момент виникнення спірних правовідносин), державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього. Кожний розділ складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих прав.

Як визначено частиною першою статті 15 Закону № 1952-ІV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться у такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав державним реєстратором встановлено, що подані інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення ним відповідного запису до Державного реєстру прав (частина шоста статті 15 Закону № 1952-ІV в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 20 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), в Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Частиною першою статті 25 Закону № 1952-ІV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч. 1 ст. 26 Закону № 1952-ІV в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

При цьому, відповідно до статей 356 та 368 вказаного Кодексу власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Так, листом Державної реєстраційної служби України від 22.01.2013 за № 23-06-15-13 «Щодо державної реєстрації права спільної власності на нерухоме майно» зазначено, що у випадку, коли співвласником подається заява про державну реєстрацію прав щодо своєї частки у праві спільної власності, державна реєстрація прав проводиться виключно щодо відповідної частки, тобто запис до Державного реєстру прав вноситься щодо частки у праві спільної часткової власності. При цьому така державна реєстрація прав може бути проведена і з відкриттям розділу Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна, що перебуває у спільній власності. В подальшому, при проведенні державної реєстрації прав за заявами інших співвласників такого об`єкта нерухомого майна, новий розділ Державного реєстру прав не відкривається, а до існуючого розділу вносяться записи щодо інших часток у праві спільної часткової власності.

Отже, фактично є єдиний об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної часткової власності матері позивача по справі, а також відповідачу ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки існує єдиний об`єкт нерухомого майна, без виділення часток співвласників в натурі, то при проведенні державної реєстрації права власності повинен бути присвоєний єдиний реєстраційний номер нерухомого майна з відкриттям одного розділу Державного реєстру прав.

Як вбачається зі змісту відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при зверненні з заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 надано державному реєстратору правовстановлюючий документ рішення Жовтневого районного суду від 25.10.2012 по справі № 2-1791/2011, згідно якого, як вже вище зазначено, зокрема, визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на домоволодіння та надвірні споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 на 45/100 частин.

Однак, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним реєстратором Луценком П. Г. помилково відкрито ще один розділ на цей об`єкт, а також внесено помилкові дані щодо розміру частки ОСОБА_2 .

Тобто, судом встановлено, що державним реєстратором помилково проведено повторну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно з відкриттям ще одного розділу на один об`єкт нерухомого майна та внесено помилкові дані щодо розміру частки співвласника ОСОБА_2 .

Питання про внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регламентоване статтею 26 Закону № 1952-ІV (в редакції чинній на день ухвалення судом рішення). Так, абз. 2, 3 ч. 2 та абз. 2, 3 ч. 3 цієї статті визначено, що у разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів.

У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом ч. 1 ст. 14 Закону № 1952-ІV (в редакції чинній на день ухвалення судом рішення) у разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше.

Частиною 6 статті 14 Закону № 1952-ІV (в редакції чинній на день ухвалення судом рішення) встановлено, що у разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, одночасно із закриттям такого розділу переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого раніше на об`єкт нерухомого майна.

У разі наявності зареєстрованих речових прав, похідних від права власності, та/або обтяжень речових прав, відомості про які містяться в розділі Державного реєстру прав, що закривається як помилковий, за результатом перенесення відомостей про такі права, обтяження державний реєстратор обов`язково невідкладно повідомляє відповідного користувача, обтяжувача про закриття розділу Державного реєстру прав та перенесення відомостей про речові права, обтяження.

У разі якщо у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки виявлено суперечності між зареєстрованими речовими правами, закриття розділу Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставі судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Отже, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи ненадання відповідачами відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 42).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 355, 356, 368 Цивільного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин та в редакції чинній на день ухвалення судом рішення), суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича, ОСОБА_2 , треті особи: Департамент реєстрації Харківської міської ради, державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіна Олена В`ячеславівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (наразі державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради) Луценка Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яке стало підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 3667731 (індексний номер рішення 8588867 від 03.12.2013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) про право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Закрити розділ Державного реєстру прав, відкритий на підставі рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Луценка Павла Геннадійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (дата державної реєстрації 19.11.2013, індексний номер рішення 8588867 від 03.12.2013), на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради () судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович, адреса місцезнаходження: 62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт Солоницівка, вул. Пушкіна, 25.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, , адреса місцезнаходження: 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7.

Третя особа: державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіна Олена В`ячеславівна, адреса місцезнаходження: 61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6.

Повне рішення складено 19.11.2021.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК