У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Василенко О.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Меньківського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву позивача про збільшення і уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про поновлення на роботі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

На адресу Деснянського районного суду м. Києва від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення і уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні, на початку розгляду справи по суті, позивач просила заяву про збільшення і уточнення позовних вимог прийняти до провадження.

Представник відповідача проти задоволення клопотання сторони позивача не заперечував.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали заяви про збільшення і уточнення позовних вимог, вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до прохальної частини заяви про збільшення і уточнення позовних вимог від 11.12.2020 року (а.с.59-65), позивач просить:

?стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000 грн.,

?стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 47099, 60 грн.,

?стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати - сплата судового збору -500 грн., банківська довідка - 100 грн., витрати на ксерокс - 125 грн.,

?заяву про поновлення від 28.09.2020 року задовольнити в повному обсязі.

Одночасно із вказаною заявою було долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 500 грн.

Щодо сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 47099,60 грн., позивач вказує, що звільнена від сплати судового збору, оскільки судом розглядається трудовий спір.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік осіб, звільнених від сплати судового збору, зокрема від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються.

Позовні вимоги позивача стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 47099, 60 грн. - не є вимогами, які стосуються виплати позивачу заробітної плати та поновлення останньої на роботі, а тому в цій частині позивач не звільняється від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2020 року, на підставі ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 ,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за позовну вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 47099, 60 грн., складає - 840,80 грн., який підлягає сплаті.

З квитанції про сплату судового збору вбачається, що позивач за позовну вимогу щодо стягненні з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. сплатила 500 грн., проте, вказаний розмір є неповним, з огляду на наступне.

За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000, 00 грн., судовий збір підлягає доплаті у розмірі 1602,00 грн.

З огляду на вказане, позивачу необхідно надати до позовної заяви докази сплати судового збору за вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та за вимогу про відшкодування моральної шкоди, або надати до суду докази звільнення від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки заяви, шляхом виконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

На підстав викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про збільшення і уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури про поновлення на роботі - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О.Сенюта