Справа № 203/2456/21
Провадження № 2/0203/1063/2021
УХВАЛА

18 листопада 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інна Валентинівна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інна Валентинівна, в якому просить суд:

- визнати недійсним заповіт, складений 09.01.2021р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інною Валентинівною, за адресою проживання заповідача: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним заповіт, складений 09.01.2021р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інною Валентинівною, за адресою проживання заповідача: АДРЕСА_1

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2021 року цивільну справу № 203/2456/21, провадження № 2/0203/1063/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 20 липня 20214 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

До початку підготовчого судового засідання 31 серпня 2021 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява про закриття провадження у справі, у зв`язку з відмовою від позову та відсутністю спору, в якій також просить суд розглянути заяву за її відсутності.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд розглянув заяву позивача про закриття провадження у справі за відсутності учасників справи.

При цьому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, ознайомившись із заявою, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про , зокрема, закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Суд зазначає, що позивач скористалася наданим їй законом правом відмовитися від позову, про що свідчить відповідна заява. Тому суд вважає за необхідне задовольнити її повністю.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Під час підготовчого засідання судом було встановлено, що предметом позову є визнання заповітів недійсними. До початку розгляду справи по суті, як зазначає позивач, відсутній спір з даного предмету.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про закриття провадження в цивільній справі та прийняти відмову позивача від позову, провадження в цивільній справі № 203/2456/21 закрити.

Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд зазначає, що порядок повернення судового збору регламентований, зокрема ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 з урахуванням внесених змін Наказом Міністерства фінансів України від 17.08.2020 року № 507 «Про внесення змін до наказу Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.10.2020 року за № 1006/35289 (набрав чинності 30.10.2020 року).

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 650/24182, повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Отже, суд, вирішуючи в ухвалі про закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, доходить висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Суд додатково зазначає, що документ на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до Державного бюджету України міститься в матеріалах цивільної справи № 203/2456/21, а саме: квитанція № 0.0..1 від 24.06.2021 року на суму 1816,00 грн (а.с.10). При цьому суд зазначає, що одержувачем коштів, відповідно до вказаного платіжного доручення, є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, (ГУК у Дн-кiй обл/Центр.р/ 22030101), яке і виступає органом, який має здійснити повернення 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору з Державного бюджету України у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 142, 200, 255, 256, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про закриття провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інна Валентинівна про визнання заповіту недійсним задовольнити повністю.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інна Валентинівна про визнання заповіту недійсним.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Двірник Інна Валентинівна про визнання заповіту недійсним закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1; код за ) повернути ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) (квитанція № 0.0..1 від 24.06.2021 року на суму 1816,00 грн міститься в матеріалах цивільної справи № 203/2456/21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва