Справа № 357/8893/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» про звільнення з-під арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 . 1/3 частки вказаної квартири належала сину позивачки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, останньою було встановлено, що на 1/3 частину квартиру накладено арешт відповідно до постанови №46885428 від 24.06.2015 року міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. 21.07.2020 позивачка звернулась до відповідача щодо зняття арешту з майна, однак останнім листом повідомлено, що на примусовому виконанні перебували виконавчі документи про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Просто-Страхування» та держави, а також було рекомендовано звернутись до суду. Оскільки накладений арешт обмежує право власності позивачки, позбавляє останню права у встановленому порядку прийняти спадщину після смерті сина, а також у позасудовому порядку вона не має можливості захистити свої права, тому просить суд звільнити з-під арешту 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 11 грудня 1997 року, виданого виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, шляхом вилучення (скасування запису про обтяження 10549041, яке обтяжено на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46885428, виданий 24.06.2015 року.

Ухвалою суду від 15.09.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачки направила до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» в судове засідання свого представника не направило, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідач Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його мати ОСОБА_1 позивач по справі.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 , у встановлений законом шестимісячний строк, з дотриманням ч. 2 ст. 1269 ЦК України, подала заяву до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_2 та 18.10.2019 року заведено спадкову справу № 503/2019, номер у спадковому реєстрі 64909988, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1865/02-31 від 02.09.2020 року.

В постанові державного нотаріуса Приймак А.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від №1865/02-31 від 02.09.2020 року зазначено, що при здійсненні перевірок за об`єктом нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за доступом нотаріуса у відповідності до ч. 3 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат», що залишилось після смерті ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 , був виявлений арешт на нерухоме майно, номер запису обтяження 10549041 (спеціальний розділ), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222459450 від 02.09.2020 року, у зв`язку з чим відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222459450 від 02.09.2020 року, арешт було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 46885428, видана Міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Об`єкт обтяження: квартира, 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; особа майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 .

Листом начальника Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що на примусовому виконанні перебували виконавчі документи про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «Просто-Страхування» та держави. Разом з тим відділом було рекомендовано звернутись до суду. Наведене також підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 30.12.2014 року.

Позивачкою в судовому порядку заявлено вимогу зняття арешту з нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після смерті сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позивачка прийняла спадщину після смерті сина, тому спірна квартира належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що узгоджується з ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Перешкодою в отриманні ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину беззаперечно є накладений на спадкове майно арешт.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачка має право на прийняття спадщини, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а арешт майна порушує та обмежує право позивача на вступ у спадщину, тому слід зняти арешт із зазначеного майна.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.. ст.. 15, 16, 316, 317, 321, 319, 391, Цивільного кодексу України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 11 грудня 1997 року, виданого виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів Київської області, шляхом вилучення (скасування запису про обтяження 10549041, яке обтяжено на підставі постанови Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46885428, виданий 24.06.2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяБ. І. Кошель