Справа № 932/702/21
№ 2-з/183/219/21

У Х В А Л А
19 листопада 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Сороки О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову,-
25січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом про розірвання шлюбу.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2021 року, цивільну справу передано на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2021 року, справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.
Ухвалою суду від 23 червня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
18 листопада 2021 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог шляхом їх збільшення, у якій позивач просить:
-винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного 23 березня 2017 року, зареєстрований Шевченківським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 141;
-визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року, відмовлено у прийнятті заяви позивача про уточнення позовних вимог від 18 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Уточнену позовну заяву, зареєстровану канцелярією суду 18 листопада 2021 року, - повернуто ОСОБА_1 .
Роз`яснено позивачу право на звернення до суду із позовною заявою у загальному порядку.
Крім того, 18 листопада 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. В своїй заяві позивач просить:
-вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку батька ОСОБА_3 повернути малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері дитини ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини;
-вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони батькові дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти будь які дії, спрямовані на перешкоджання поверненню малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері дитини ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини;
-вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони батькові дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти будь які дії, спрямовані на зміну місця проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини;
-вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони батькові дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиняти будь які дії спрямовані на вивезення дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі Дніпропетровської області, і тим більше за кордон, до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.
Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.
При цьому, дослідивши матеріали поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Зі змісту вказаної статті вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відмовлено у прийнятті заяви позивача про уточнення позовних вимог від 18 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Уточнену позовну заяву, зареєстровану канцелярією суду 18 листопада 2021 року, - повернуто ОСОБА_1 .
Роз`яснено позивачу право на звернення до суду із позовною заявою у загальному порядку.
Таким чином, на час вирішення питання про забезпечення у суду відсутні підтвердження реально існуючого спору між сторонами щодо місця проживання дитини.
Крім того, заява позивача про забезпечення позову не підлягає до задоволення, оскільки ініційований позивачем вид забезпечення позову фактично є вирішенням позовних вимог останньої поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по справі, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.
Ч. 10. ст. 150 ЦПК України не допускає вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Керуючись, ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Сорока О.В.