БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1699/2020
Провадження № 2/497/150/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, третя особа ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2020 року позивач звернулася до суду, яким просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно - для утримання її і відповідача спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання в розмірі 3000грн. щомісячно, починаючи з 09.12.2020р. і до закінчення дитиною навчання.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на даний час її і відповідача спільний син навчається в Ізмаїльському технікумі механізації і електрифікації сільського господарства, на денній формі навчання, тому він не має змоги влаштуватися на роботу і у зв`язку з цим потребує матеріальної підтримки батьків; строк навчання - з 01.09.2019 року до 01.07.2022р. З відповідачем не досягнуто угоди щодо надання з його боку матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі, тому вона змушена звернутися до суду.

Розмір аліментів обґрунтовує тим, що відповідач не сплачував аліменти за рішенням суду з 2014 року за її, позивача, заявою, але з березня 2020 року вона знову звернулася до виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів з відповідача для утримання їхнього сина і отримувала аліменти з того часу до повноліття дитини в розмірі 1931грн. на місяць. Але надалі відповідач не надає їй допомоги в утримуванні сина, а вона не взмозі понести усі витрати самостійно, оскільки на навчання сина в іншому місці вона витрачає багато коштів: проживання дитини у гуртожитку, проїзд до місця навчання (біля 650грн. на тиждень, відповідно, - 2600грн. на місяць), придбання навчальних матеріалів та їх роздруківка, канцелярські предмети, харчування, одяг, предмети гігієни; крім того, дитина перебуває на обліку в лікаря-терапевта з діагнозом хр.тонзиліт, синусіт, вегетосудинна дистанія, - у зв`язку з чим потребує періодичного лікування. На твердження позивача відповідач має змогу утримувати сина, оскільки працює на сільгосппідприємстві у с.Владичень і до настання повноліття сина алімнти сплачував.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, представник відповідача надав відзив, згідно якого відповідач позов визнає частково: не згоден з розміром аліментів, вважаючи їх додатковими витратами на дитину, а не аліментами, - погоджується з вимогами позову лише в частині оплати 1 / 2 суми за проживання сина у гуртожитку до закінчення навчання з моменту звернення до суду, мотивуючи це майновою неспроможністю відповідача, який не має постійної роботи, але утримує другу дружину, дитину від другого шлюбу, та допомагає матері і батькові, що є особами похилого віку і хворіють; справу також просили розглянути за їх відсутністю.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- з відомостей, наданих позивачем, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.06.2004р. був розірваний (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 18.02.2005р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з №71, а.с.11);

- від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_2 , яке було видане 18.12.2002р. Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №10), (а.с.12); згідно якого відповідач є його батьком;

- рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.03.2004р. №2-368/2004, з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 1 / 4 (однієї чверті) його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.03.2004р. і до 02.12.2020р. (а.с.13);

- довідкою директора Ізмаїльського агротехнічного коледжу І рівня акредитації від 04.12.2020р. за №66 підтверджується. що ОСОБА_4 - син сторін - дійсно є студентом 3-го курсу цього коледжу, навчається на денній формі, термін навчання з 01.09.2018р. і по теперішній час, термін навчання - до 01.07.2022 року (а.с.14);

- угодою на проживання у студентських гуртожитках Ізмаїльського технікуму механізації і електрифікації сільського господарства за №651 від 31.08.2018р. підтверджується, що син позивача ОСОБА_4 проживає у студентському гуртожитку №2 та оплачував проживання; а, згідно вартості встановлення мешканцям гуртожитку додаткового електричного обладнання і пристроїв електроспоживання, відшкодування за використання яких здійснюється додатково щомісячно (оплаті) ( а.с.17-18);

- згідно квитанції №73 і №74 від 30.08.2019р. та квитанції №105 від 29.08.2018р., ОСОБА_4 здійснив оплату за проживання в студентському гуртожитку АДРЕСА_1 в розмірі 1960грн. та 500грн. - за використання електрики (а.с.15-16);

- позивач надала суду розрахунок заборгованості за аліментами №61645496 від 08.09.2020р.,згідно якого відповідач станом на 31.08.2002р. мав заборгованість за аліментами в розмірі 85649,64 грн. ( а.с.19 -20);

- довідкою сімейного лікаря підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно перебуває на "Д" обліку (а.с.21);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серії НОМЕР_3 , що видане 10.01.2018р. Болградським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з №7), - підтверджується довод представника відповідача про те, що відповідач має дитину від другого шлюбу.

Доказів щодо розміру доходів відповідача сторони не надали, але, виходячи з тверджень представника відповідача що відповідач утримує другу дружину і другу дитину - від другого шлюбу, а також допомагає батькам похилого віку, - доходи в нього є достатніми для забезпечення своїх потреб а також деяких потреб ще декількох осіб, він та його друга дружина не є інвалідами, щодо інвалідності його батьків також відомості відсутні, тому він сам і члени його другої родини мають змогу працювати, а тому суд дійшов висновку, що надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину від першого шлюбу, - який навчається у виші, - відповідач змогу має, а тому вимоги позову підлягають задоволенню, оскільки відповідач не надає добровільної допомоги колишній дружині від першого шлюбу - позивачу - для утримання та навчання їхнього спільного сина (від першого шлюбу). Проте, оскільки суду не надано відомостей щодо розміру доходів та розходів відповідача і позивача, суд вважає. що вимога позову про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

Статтею ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

П.20 Постанови Пленуму №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р., ВС України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст.182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тобто, необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що також підкреслює у постанові Пленум Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п.17).

Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, суд дійшов висновку, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі.

У своїй постанові від 29.01.2018р. (справа №622/373/16-ц) Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, - у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Позивачкою доведено, що ОСОБА_4 є сином відповідача, який набув повноліття та не досяг віку 23 років, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в учбовому освітньому закладі, де не перебуває на утриманні держави.

Таким чином суд переконаний, що, оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, та, з огляду на те, що позивачем не надано доказів про розмір доходів відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим працевлаштуватися він не має змоги, проживає та навчається в м.Ізмаїл, що розташований більш, ніж за 50км. від місця його фактичного проживання і реєстрації, - у зв`язку з чим на його утримання потрібні певні витрати, які забезпечуються позивачкою, на її твердження, в розмірі 6000грн. на місяць, також суд враховує те, що суду не надано відомостей щодо матеріального становища та можливостей позивачки ОСОБА_6 і відповідача ОСОБА_2 , та, враховуючи інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

Прожитковий мінімум в Україні ЗУ "Про державний бюджет" на 2021 рік встановлений ВР України в розмірі 2021грн. на місяць.

Економічне визначення "Прожитковий мінімум" взагалі втратив той сенс, який був закладений в цей термін на початку його утворення. Він вже давно не "прожитковий". Це просто умовна цифра, до якої прив`язаний розрахунок різних соціальних виплат, пільг, суми єдиного податку (1 група). Часто особи, що є далекими від бухгалтерії плутають прожитковий мінімум і мінімальну зарплату - це зовсім різні поняття. Так, з 1 січня 2021 року мінімальна зарплата становить 6000грн, що істотно більше цифри прожиткового мінімуму для працездатної особи. Однак, був час, коли прожитковий мінімум і мінімальна зарплати були однаковими. Тобто, щоби наразі особі підтримувати мінімальні витрати на свої мінімальні потреби, їй необхідно 6000грн. на місяць. Проте, оскільки на ці кошти переважна більшість начелення утримує, окрім себе, ще й принаймні одну свою власну дитину, вважається, що на одну людину необхідно на місяць не менше, ніж 3000грн., а стосовно дитини ці кошти на її утримання мають витрачати як батько, так і мати порівну.

З врахуванням наданих сторонами доказів, суд дійшов що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. на місяць, щомісячно, починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку за умов продовження навчання, що на думку суду є найменшим розміром для забезпечення мінімальних потреб дорослого сина, що продовжує навчання та не є інвалідом, є повнолітньою особою і має змогу на канікулах знайти собі приробіток, що буде справедливим, у даному разі, з огляду на невеликі доходи позивача і відповідача (оскільки інших відомостей суду не надано), та виходячи з засад розумності та справедливості.

Стаття 191 Сімейного кодексу України регламентує, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 18, 81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, третя особа - ОСОБА_3 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), - на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), - аліменти для утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень на місяць, - щомісячно, починаючи з 09.12.2020 року і до закінчення дитиною навчання або досягнення дитиною 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір в розмірі 908 ( дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання ним повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 18.01.2021 року.

Суддя А.В. Кравцова