ПОСТАНОВА

іменем України

19 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/6337/17

провадження № 22-ц/4809/677/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О.А., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року у складі судді Шевченко І.М.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл.

В обґрунтування поданого позову посилався на те, що 25 вересня 1993 року він та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначав, що на підставі договору дарування від 21 березня 2001 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок одноповерховий, загальною площею 76,12 кв. м, з яких 32,41 кв. м житлова площа, і розташований на земельній ділянці площею 546,9 кв. м. Стверджував, що з 2003 року за спільні кошти подружжя внаслідок спільної праці у вказаній 1/2 частині будинку розпочато капітальний ремонт, який складається з:

- проведено газопостачання, встановлено плити, лічильник, опалення та оформлено відповідні документи на підключення газу до будинку (2003 рік);

- збудовано опалубок, підлив фундаменту, кладка цегли ззовні будинку двох стін, розшивка (2005 рік);

- прибудова підвалу, опалубка, бетонування фундаменту і кладка стін фундаменту цеглою (2006 рік);

- кладка стін та перестінка цеглою веранди;

- встановлення балок, строп, перекриття даху шифером;

- демонтаж старої веранди та одного вікна будинку для проходу;

- установка опалубка, армування, заливка бетоном плит перекриття прибудови, стяжка.

- збудовано заливну яму №1 2х2х2,5 м, фундамент, цегла, плити, перекриття, установка вікон та дверей прибудови (2007 рік);

- монтаж гіпсокартоном стін та стелі прибудови, утеплення мінватою, електропроводка, кладка плитки на кухні, вода гаряча та холодна;

- установка системи каналізації пластиковими трубами: кухня, ванна, туалет(2008 рік);

- шпаклівка, ґрунтовка, наклеювання шпалер в прибудові;

- вторинне переобладнання газової системи на лічильник, котел-колонку, плиту, установка системи обігріву: пластикові труби, батареї, шпаклівка, ґрунтовка, наклеювання шпалер в прибудові (2009 рік);

- встановлення огорожі та хвіртки з вулиці: встановлення опалубка, бетонування фундаменту висотою 1,5-2 метри; встановлення стовпчиків з труби; встановлення огорожі секціями з сітки-рабиці; монтаж та встановлення кованих воріт. встановлення опалубка та залив східців для виходу з вулиці; встановлення перил; бетонування подвір`я та вимощення від східців з двох сторін будинку; у палісаднику: опалубка фундаменту, східці до городу, бетонування вимощення; альтанка: фундамент, цегляні стіни, з двох сторін засклена, навіс (2010 рік);

- далека кімната: заміна глиняної підлоги на дерев`яну; монтаж стін та стелі з гіпсокартону; утеплення стелі та підлоги мінеральною ватою; заміна електричного дроту; встановлення нових дверей; шпаклювання, ґрунтування, наклеювання шпалер, заміна старих вікон на пластикові в двох кімнатах (2011 рік);

- середня кімната туалет ванна: демонтаж глиняного пере стінку; встановлення гіпсокартонного перестінку; бетонування підлоги; заміна електричного дроту; монтаж стін, стелі гіпсокартоном; утеплення мінеральною ватою; встановлення нових дверей; проведення труб холодної та гарячої води; встановлення рушник осушки; туалет-ванна: викладення кахлем підлоги та стін; кімната: шпаклювання, ґрунтування, наклеювання шпалер (2013 рік).

- заливна яма №2 2х2х2,5 м: фундамент, цегла, плити перекриття; встановлення огорожі від сусідів: опалубка, бетонування фундаменту, стовпчики, сітка-рабиця (2014 рік).

У зв`язку з цим посилався на те, що вказане майно істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних коштів його та відповідача, є спільною сумісною власністю сторін, а оскільки шлюбний договір вони не укладали, будь-яких домовленостей про зміну часток майна не погоджували, просив задовольнити позов та розділити майно в рівних частках та просив суд визнати 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого за відповідачем, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та розділити його між ним та ОСОБА_2 , визнавши за ним право власності на 1/4 частину вказаного будинку, стягнувши з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 04 серпня 2020 рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У подальшому постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, постанову Кропивницького апеляційного суду від 04 серпня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданніапеляційного суду, яке відбулося 06.04.2021, сторона відповідача та третя особа підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач та третя особа 19.05.2021 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності позивача та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що з 25 вересня 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а. с. 7, 8, 9).

У період зареєстрованого шлюбу, 21 березня 2001 року ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Водяницькою А. В. за реєстраційним № 1-1333, було подаровано ОСОБА_2 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ) (т.1, а.с.10). Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 ) зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 червня 2006 року №10841838 (т.1, а.с.11).

Як свідчить запис у технічному паспорті на житловий будинок ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2006 року, на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 (т.2 а. с. 82-84).

Відповідно до наданого експертом скоригованого висновку дійсна ринкова вартість Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , площею 54,81 кв. м станом на момент проведення експертизи, дорівнює 494370,00 грн; дійсна ринкова вартість 1/2 частини домоволодіння на АДРЕСА_1 , яка належіть ОСОБА_2 , площею 32,41 кв. м станом на момент проведення експертизи без проведеної реконструкції, дорівнює 110458,00 грн. Всі ремонтні роботи та поліпшення, перераховані в позовній заяві (пункти 1-26) відповідно до Національного стандарту №2 є невід`ємними поліпшеннями. Ринкова вартість невід`ємних поліпшень становить 383912,00 грн, відповідно до ринкової вартості житлового будинку на час проведення експертизи, становить 77,66 % (т.1 а.с.162-176, 225-231).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя Ѕ частини будинку та визнання права власності за позивачем на ј частину будинку суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який було передано відповідачу за договором дарування та який було збудовано у 1960 році, мав значний фізичний знос, а на час розгляду справи збільшена житлова площа спірної частини будинку з 32,41 кв. м у 2001 році до 54,81 кв. м, проведено газопостачання, каналізацію, водопостачання, влаштовано індивідуальне опалення, замінено електропостачання, у будинку облаштовано вбиральню та ванну кімнату, замінено покрівлю, відремонтовано стропильну систему, перекриття, замінено вікна на металопластикові, встановлено нові двері, що призвело до поліпшення фізичного стану житлового будинку та збільшення його ринкової вартості.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду в частині розподілу часток у повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.11).

Згідно запису в технічному паспорті на житловий будинок ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2006 року на праві спільної часткової власності належить Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 (т.2 а.с.82-84).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що спірне майно, а саме Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 була набута його дружиною на підставі договору дарування в період перебування з ним у шлюбі, проте внаслідок спільної праці вказане майно істотно збільшилось у своїй вартості, що є підставою для задоволення позову про визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл.

Тобто спір виник між подружжям на підставі положень статей 60, 62 СК України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя воно у разі спору може бути визнане об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за рішенням суду.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу передбачає підстави віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя, можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна, як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 8 листопада 2017 року у справі № 1447цс17.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне домоволодіння належить сторонам на праві спільної сумісної власності, внаслідок чого воно може бути поділене між ними в натурі, проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині визначення часток.

Апеляційний суд, перевіривши наявні в матеріалах письмові докази та висновки експертів, дійшов висновку про те, що ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 , на момент отримання його відповідачем в дарунок на підставі договору від 21 березня 2001 року, складала 110458 грн, дійсна його ринкова вартість після проведених сторонами ремонтних робіт та поліпшень складала вже 494370 грн.

Тобто, для визначення різниці вкладеної суми після ремонтних робіт та поліпшень сторонами колегія суддів виходить з такого розрахунку: 494370,00 грн 110458,00 грн = 383912,00 грн : 2 = 191956,00 грн.

Для визначення частки сторін суд виходить з такого: позивача (191956 грн : 494370 грн) х 100% = 39% (тобто 2/10 частки домоволодіння), відповідача (302414 грн (494370 грн - 191956 грн) : 494370 грн) х 100% = 61% (тобто 3/10 частки домоволодіння).

Отже, вимоги позивача є частково доведеними, проте судом першої інстанції при розгляді справи помилково не було з`ясовано зазначених вище обставин.

Враховуючи вказані норми діючого законодавства, встановлені обставини справи та виходячи із заявлених позовних вимог колегія суддів вважає за необхідне у порядку поділу будинку АДРЕСА_1 визнати 3/10 частки за ОСОБА_2 та 2/10 частки за ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції змінити в цій частині.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині визначення часток, а тому рішення підлягає зміні в цій частині. В іншій частині висновки суду є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2020 рокузмінити в частині визначення часток.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/10 частки будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/10 частки будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.А.Письменний

В.В. Черненко