Провадження № 2-з/752/919/21
У Х В А Л А

10 листопада 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Корольова В.В., ДП «Сетам», ОСОБА_2 , ПАТ «ОТП Банк» про визнання електронних торгів недійсними.

08.11.2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Числовською І.В. подано заяву про забезпечення позову, в котрій просила:

- заборонити ОСОБА_2 та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій;

- заборонити ОСОБА_2 та уповноваженим ним особам здійснювати дії щодо примусового входження у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Подану заяву представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Числовська І.В. мотивувала тим, що на електронних торгах, що відбулись 15.04.2021 року, було реалізовано нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , законним власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 15.04.2021 року № 534582 ДП «СЕТАМ» в м. Києві переможцем визнано ОСОБА_2

27.04.2021 року приватним виконавцем Корольовим В.В. було складено та підписано акт про реалізацію предмета іпотеки, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який став підставою для перереєстрації права власності на вказане нерухоме майно переможцем торгів ОСОБА_2 .

Таким чином, за наслідком внесення оплати лоту переможцем торгів, складання приватним виконавцем Корольовим В.В. акту про проведені електронні торги, ОСОБА_2 набув права власності на спірну квартиру, питання про незаконність примусової реалізації якої на даний час оспорюється позивачем.

Вказала, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року у даній цивільній справі було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . Однак, не зважаючи на вказані заходи забезпечення позову, ОСОБА_2 та його представники 01.11.2021 року змінили замки у квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок чого ОСОБА_1 та її родина в залишились на вулиці без речей та документів, а у спірній квартирі залишись невстановлені особи. Тому, змушена звернутись до суду із вказаною заявою про вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, які вважає такими, що не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження та користування ним.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд надходить до наступного.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Одним із видів забезпечення позову у відповідності до ст. 150 ЦПК України є заборона вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З наданих до суду матеріалів, вбачається, що між позивачем та відповідачами дійсно існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач вже зверталась до суду із заявою про забезпечення позову, а заявлений нею у такій заяві вид заходів забезпечення позову як накладення арешту на квартиру, суд вважав таким, що передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи, оскільки таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати співмірним із заявленими вимогами, через що ухвалою від 18.05.2021 року у даній цивільній справі було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Необхідність обрання такого виду забезпечення позову як накладення арешту на вищевказану квартиру суд вважав обґрунтованою, оскільки порушено права позивача, і звернення з заявою про забезпечення позову здійснено з метою його захисту, а відповідач має реальну можливість розпорядження квартирою на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, може вчиняти дії щодо його поділу та об`єднання, а за певних умов і відчуження іншим особам, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача.

Разом з тим, вид забезпечення позову, який просив застосувати заявник даною заявою, а саме: заборону ОСОБА_2 та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій; та заборону ОСОБА_2 та уповноваженим ним особам здійснювати дії щодо примусового входження у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає неспівмірним з предметом позову та по відношенню до негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову поряд з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів. Крім того, заява не містить доводів про те, яким чином невжиття запропонованих заходів забезпечення позову у випадку задоволення позову та поновлення права власності ОСОБА_1 на спірне майно може бути утруднене внаслідок входження тощо до спірної квартири відповідача ОСОБА_2 та його представників, який на даний час є її власником, адже предметом розгляду у даній справі є незаконність примусової реалізації спірної квартири, а не порядку та способу користування нею.

Тому, враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Хоменко