Справа № 214/5747/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю заявника - ОСОБА_1

за участю представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рисіна С.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування пред`явлених вимог заявник зазначив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_3 народився він, ОСОБА_1 . Його батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 30 квітня 1975 року його батько ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_3 , з якою прожив до своєї смерті. Вони одружилися, коли він був у віці семи років, а тому його відносини з ОСОБА_3 були дуже теплими, вона відносилась до нього як до сина, так і він до неї - як до рідної матері. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (його батько) помер у віці 67 років, до цього часу він постійно проживав зі своєю дружиною, ОСОБА_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Від своєї частини квартири, яку він мав право успадкувати після смерті батька, він відмовився на користь мачухи - ОСОБА_3 (заява про відмову знаходиться у спадковій справі №28/2013, номер у спадковому реєстрі 54606909, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В.). ОСОБА_3 , враховуючи відсутність у неї рідні та їхні теплі стосунки, планувала нотаріально посвідчити заповіт, яким визначити його своїм спадкоємцем. Проте, скласти такий заповіт за життя вона не встигла, через незадовільний стан здоров`я. Після смерті батька, він постійно навідувався до ОСОБА_3 , забирав її до себе додому, щоб вона не сумувала одна. Проте, як і багато людей її віку, вона завжди прагнула жити у себе вдома. Останні п`ять років він проживав з ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , допомагав їй матеріально, купувати одяг, предмети домашнього вжитку, допомагав сплачувати комунальні платежі, тощо. Вона неодноразово лікувалася у різних медичних закладах, однак стан її здоров`я тільки погіршувався. З часом, ОСОБА_3 стала безпорадною, як людина похилого віку (в зв`язку з тяжкою хворобою), вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий догляд здійснював він по день смерті ОСОБА_3 . Її поховання він здійснив за кошти, які були зібрані разом з нею за час спільного проживання. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала на праві власності ОСОБА_3 . Померлою ОСОБА_3 заповіт складено не було. Звертає увагу суду на те, що квартира, яка належала ОСОБА_3 , належала останній на наступних підставах: 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 21.11.1997р., зареєстровано в реєстровій книзі за №146п-13-13; 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом номер 1859, виданого 26.10.2013 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В.; 1/3 частина - належала матері ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , та відносно цієї частини була відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_3 в Першій криворізькій державній нотаріальній конторі. Будь-яких інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 не залишилося. 09 квітня 2021 року він звернувся до Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про відкриття спадкової справи та щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Але в одержанні такого свідоцтва йому було відмовлено на тій підставі, що він не є спадкоємцем за законом, оскільки не може підтвердити факт родинних відносин з померлою та не надав належних доказів (рішення суду), які б підтверджували факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. І тому, відповідно до роз`яснень Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. від 09.04.2021 № 143/02-14, йому необхідно звернутись до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання його спадкоємцем четвертої черги. Відповідно ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини». Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Європейський суд з прав людини визначив термін «сімейне життя» в статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як такий, що не може базуватись лише на кровних зв`язках, він не є визначальним, тому що слід враховувати також такі фактори, як фінансова та психологічна залежність сторін, які посилаються на це право. Найбільш переконливим доказом існування сімейного життя є факт сімейного проживання осіб, які посилались на це право. Але суд підкреслив, що це не означає, що будь який намір жити сімейним життям підпадає під юрисдикцію статті 8. Таким чином, аналіз Європейської судової практики щодо захисту права людини на сімейне життя, дозволяє прийти до висновку, що термін «сімейного проживання осіб» не охоплюється лише поняттям кровної спорідненості та родинних стосунків, а має оцінюватись судом з урахуванням фінансової та психологічної залежності сторін. За таких обставин факт спільного проживання його, ОСОБА_1 , та померлої ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , свідчить про те, що за своєю правовою природною складали сім`ю. За п. 21 Постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що "...при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо». Наголошує на тому, що у ОСОБА_3 не було своїх дітей, та немає жодного родича, з котрим вона підтримувала стосунки, спілкувалась, та який міг би бути спадкоємцем після її смерті. На підтвердження факту спільного проживання (без реєстрації) складено АКТ від 24.03.2021 року, начальником дільниці Тихая А.М. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» (що здійснює діяльність з управління будинком). Вказаним актом засвідчено, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав (без реєстрації) спільно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Той факт, що він проживав однією сім`єю більше п`яти років зі спадкодавцем, можуть підтвердити свідки: ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Встановлення факту проживання однією родиною має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому можливість оформити спадщину.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, наполягав на її задоволенні.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Криворізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Заінтересована особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рисіна С.В., в судове засіданні не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показав, що з заявником ОСОБА_1 знайомий з 2015 року. Він бачив ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 , який проживав разом з нею. В них були відносини як у родичів. ОСОБА_1 допомагав померлій з ремонтом, грошима, возив її до лікарні. ОСОБА_1 організував її поховання. Інших родичів у ОСОБА_3 не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_1 знає, він її сусід. Їй відомо, що останнім часом він жив з померлою ОСОБА_3 , яка хворіла. ОСОБА_1 здійснював платежі за квартиру, возив її до лікарні, доглядав за нею, допомагав їй в усьому. ОСОБА_1 проживав разом з померлою ОСОБА_3 з початку 2015 року. Вона ставилась до ОСОБА_1 дуже добре, відносилась до нього як до свого сина. В неї, крім ОСОБА_1 , дітей та родичів не було.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: свідоцтво про народження (а.с. 5), копія паспорту (а.с. 10-11), довідка (а.с. 12), свідоцтво про смерть (а.с. 13), акт з місця проживання (а.с. 14), заява (а.с. 15), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 16), виписний епікріз (а.с. 17), відповідь нотаріуса (а.с. 18), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 19), свідоцтво про шлюб (а.с. 20), свідоцтво про смерть (а.с. 21), свідоцтво про смерть (а.с. 22), свідоцтво про право на спадщину (а.с. 23), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 24), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 25), виписка (а.с. 27), витяг з державного реєстру (а.с. 28).

Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року «… суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про народження (а.с. 5), свідоцтво про смерть (а.с. 13), свідоцтво про шлюб (а.с.20), свідоцтво про смерть (а.с. 21), так як ці докази стосуються обставин, на які заявник посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме перебування у шлюбі батька заявника - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , з померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

Суд вважає належними доказами: акт (а.с.14 ), покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , так як ці докази містять інформацію, що стосується предмету доказування, а саме те, що померла ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з заявником ОСОБА_1 з 2015 року до дня смерті, за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд вважає належними доказами: заяву (а.с. 15), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 16),витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 19),свідоцтво про смерть (а.с.22), свідоцтво про право на спадщину (а.с. 23), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 24), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 25), так як ці докази підтверджують підстави належності на праві власності померлій ОСОБА_3 на момент смерті квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд вважає належними доказами: товарний чек (а.с.26), виписку (а.с.27), витяг з державного реєстру (а.с. 28), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт здійснення заявником ОСОБА_1 поховання ОСОБА_3 .

Суд вважає належним доказом виписний епікріз (а.с.17), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме стан здоров`я померлої ОСОБА_3 .

Суд вважає належним доказом відповідь нотаріуса (а.с. 18), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт звернення заявника до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні письмові докази та показання свідків допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази та покази свідків є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Батьком заявника ОСОБА_1 був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтв (а.с.9,21).

Батько заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що вбачається зі свідоцтв (а.с. 13, 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.25).

Після смерті батька заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , за згодою заявника, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_3 , що підтверджується заявою (а.с. 15), свідоцтвом (а.с.23).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з початку 2015 року до 21 жовтня 2020 року проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , мали між собою теплі родинні стосунки. ОСОБА_3 ставилася до ОСОБА_1 як до сина. Останній допомагав ОСОБА_3 , яка хворіла, піклувався про неї, возив до лікарні, здійснив її поховання. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями заявника, показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , актом (а.с.14), виписним епікрізом (а.с.17), товарним чеком (а.с.26), випискою (а.с.27), витягом з державного реєстру (а.с. 28).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом (а.с.16), свідоцтвом про смерть (а.с.22), свідоцтвом про право на спадщину (а.с. 23), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 24), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 25).

09 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу Рисіної С.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватним нотаріусом Горбенко В.В. було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги, що вбачається з відповіді (а.с. 18).

Вказані обставини унеможливлюють належну реалізацію заявником своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , та стали підставою для його звернення до суду.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.293, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, яка кореспондується з п.1 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 до суду з метою встановлення факту його проживання з ОСОБА_3 до моменту її смерті є визначальним для реалізації ним права на спадкування, оскільки на день смерті останньої вони значились зареєстрованими за різними адресами, однак фактично проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання особи (спадкоємця) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

Отже, суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи при цьому на увазі, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд вважає доведеними в ході судового розгляду обставини того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , останні п`ять років до дня смерті останньої, а саме з 2015 року, проживали разом однією сім`єю, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що встановлення даного факту заявникові необхідно з метою реалізації свого права на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця четвертої черги за законом у відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 223, 280, 293, 294, 315-319, 351-352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рисіна С.В., про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Суддя Прасолов В.М.