Справа № 710/1315/21
Провадження № 2/710/480/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2021 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Cимоненко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коваленка В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Шпола в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 13.06.2019 відповідач підписав анкету - заяву №б/н з метою отримання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідачу була видана кредитна картка, та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 7000,00 грн. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість станом на 17.08.2021 в розмірі 10 534,91 грн, яка складається з 8225,58 грн заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 8226,58 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2308,33 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Заборгованість відповідач добровільно погашати не бажає та ухиляється від виконання своїх обов`язків.
20.09.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До позовної заяви представником позивача була додана заява про розгляд справи без участі представника позивача, а також застережено про погодження на ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку. Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подавав.
23.11.2021 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.53, 55, 56- 57).
Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с.54).
ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.06.2019 року (а.с.11), внаслідок чого йому надані кошти зі встановленим лімітом на кредитну картку.
Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», за договором з ОСОБА_1 надано кредитну картку з номером: НОМЕР_1 дата відкриття - 01.04.2017, термін дії до 03/21 (а.с.9).
Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку, яка є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, з урахуванням правового висновку Верховного Суду викладеного у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (а.с. 58-59).
Із довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що кредитний ліміт неодноразово змінювався (а.с.10).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.06.2019 станом на 17.08.2021, сума боргу становить 10 534,91 грн, яка складається з 8226,58 грн заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 8226,58 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2308,33 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-8).
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Нормами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростований, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 13.06.2019 року процентна ставка не зазначена.
Ураховуючи викладені обставини, підстав вважати, що сторони обумовили відсотки за користування кредитом відсутні.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у редакції, що діяла на момент підписання, та паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору.
Зважаючи на те, що вказаний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт й Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.06.2019 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо вартості кредиту, зокрема процентної ставки.
Такі висновки відповідають правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03.07.2019).
На підтвердження узгодження з відповідачем відсоткової ставки позивач посилається на умови, викладені в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 13.06.2019 року.
Із змісту паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір отримуваних доходів, тощо. При цьому, зазначена в цьому паспорті інформація зберігає чинність та є актуальною до 28.06.2019, тобто він має тимчасовий характер (а.с. 19-20).
У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер, тому він не є підтвердженням ознайомлення відповідача з конкретною відсотковою ставкою по кредиту.
Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надана ОСОБА_1 , була актуальною лише до 28.06.2019р., і матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
Оскільки позивач у встановленому законодавством порядку не довів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у вигляді прострочених відсотків у сумі 2308,33 грн не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України при задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 1791,03 грн, що становить 78,9 % від суми 2270,00 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 207, 208, 526, 530, 546, 549, 611, 625, 626, 627, 628, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Симоненко