Справа № 466/9064/20
У Х В А Л А

26 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Степанюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним протоколу засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів.

Ухвалою від 23.11.2020р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24.05.2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти заборону на виконання ухвали №6809 Львівської міської ради 28 сесії 7-го скликання від 07.09.2020р. «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документації із землеустрою» де під 43 номером обумовлено ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки 0,0238га., АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0238га та на протокол №116 Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 22.10.2020р. по зверненню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про вирішення земельного спору в частині погодження меж між земельними ділянками на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 і АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Розгляд та вирішення заяви здійснюється судом без повідомлення і виклику учасників відповідно до ст.153 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись з поданим клопотанням та матеріалами справи, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову безпідставне і не може бути задоволено.

Згідно положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії;

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 ст.150 ЦПК України встановлено недопустимість вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним протоколу засідання Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 22.10.2020р. щодо погодження меж між сусідніми земельними ділянками.

З матеріалів справи слідує, що 22.10.2020р. Узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів Львівської міської ради погодила межу між земельними ділянками на АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_1 по межі земельної ділянки на АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_4 .

В порядку забезпечення позову, просить суд накласти заборону на виконання ухвали №6809 Львівської міської ради 28 сесії 7-го скликання від 07.09.2020р. «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документації із землеустрою» та на протокол №116 Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 22.10.2020р. що стосується суміжних земельних ділянок АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_1 .

Як слідує зі змісту клопотання про забезпечення позову, позивачем належним чином не обґрунтовано необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення заборони на виконання ухвали сесії Львівської міської ради та протоколу Узгоджувальної комісії. Також позивачем не надано доказів, що права позивача можуть бути істотно порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову чи що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду, неможливості ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, зупинення виконання рішення Узгоджувальної комісії в порядку забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Таке забезпечення не допускається , якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відтак, суд вважає відсутніми достатні законні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153,247,259,353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі №466/9064/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним протоколу засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська